Постанова

Іменем України

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 303/8964/13-ц

провадження № 61-43803св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М., Штелик C. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Міський відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції,

третя особа - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Савчинська-Федорова Наталія Георгіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Савчинська-Федорова Наталія Георгіївна, про визнання незаконним та скасування акта, постанови про передачу майна та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року у складі судді Монич В. О. та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 24 липня 2018 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції (далі - Міського ВДВС Мукачівського МУЮ), треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Савчинська-Федорова Н. Г., про визнання незаконним та скасування акта, постанови про передачу майна та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2005 року він є власником 2/4 частини квартири АДРЕСА_1 (1/4 частина - у спільній власності та 1/4 частина - в порядку спадкування після смерті матері); іншими співвласниками квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Після прийняття спадщини було проведено капітальний ремонт квартири із здійсненням надбудови з мансардою, що підтверджується технічним паспортом від 12 вересня 2008 року.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 заявив права на 1/4 частини вказаної квартири, оскільки залишив собі нереалізоване з торгів майно у рахунок погашення боргу, що належало ОСОБА_3 , та на підтвердження свого права власності надав свідоцтво від 30 вересня 2013 року, видане приватним нотаріусом на підставі акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, та постанову, затверджену 04 липня 2013 року начальником Міського ВДВС Мукачівського МУЮ.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просив суд скасувати постанову, затверджену 04 липня 2013 року начальником Міського ВДВС Мукачівського МУЮ, про передачу ОСОБА_2 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , у рахунок погашення боргу, та свідоцтво про право власності, видане 30 вересня 2013 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Савчинською-Федоровою Н. Г. на ім`я ОСОБА_2 на 1/4 частини вказаної квартири, та зареєстроване в реєстрі за № 2281.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано постанову, затверджену начальником Міського ВДВС Мукачівського МУЮ від 04 липня 2013 року про передачу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу та свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Савчинською-Федоровою Н. Г. 30 вересня 2013 року та зареєстроване в реєстрі за № 2281.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 .

Збільшивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними та скасувати: акт від 04 липня 2013 року про передачу ОСОБА_2 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу; постанову, затверджену 04 липня 2013 року начальником Міського ВДВС Мукачівського МУЮ, про передачу відповідачу вказаної частини квартири та свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на спірну частину квартири.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Суди справу розглядали неодноразово.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано акт про передачу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу від 04 липня 2013 року.

Визнано незаконним та скасовано постанову, затверджену начальником Міського ВДВС Мукачівського МУЮ від 04 липня 2013 року про передачу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Савчинською- Федоровою Н. Г. 30 вересня 2013 року та зареєстроване в реєстрі за № 2281.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при підготовці публічних торгів не було виділено в натурі майно боржника, виконавча служба в порушення вимог закону не зверталася до суду із поданням про визначення реальної (в натурі) частки майна боржника; позивачу, як співвласнику майна, не було запропоновано придбати частку майна боржника; оцінку майна проведено без огляду квартири, а тому не враховано здійсненої позивачем добудови, в результаті чого збільшилася його частка в спільній власності, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення державним виконавцем статей 366, 371 ЦК України, статті 50, частини шостої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження, і, як наслідок, права власності позивача на квартиру, який вимушений користуватися житлом разом з ОСОБА_2

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 24 липня 2018 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення мотивоване тим, що 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , була одразу виставлена на продаж з прилюдних торгів, а також враховуючи, що об`єктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, яке є об`єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об`єкт власності), а не його частина, яка не набула статусу об`єкта нерухомості в передбаченому законом порядку, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про порушення державним виконавцем вимог статті 366 ЦК України, статті 50, частини шостої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження, і, як наслідок, права власності позивача на квартиру, який вимушений був користуватися житлом разом з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим правомірно визнав незаконними та скасував спірний акт і постанову про передачу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

Апеляційний суд вказував, що враховуючи, що спірне свідоцтво, згідно з якого ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з 1/4 частини вищевказаної квартири загальною площею 64,40 кв. м, житловою площею 37,10 кв. м, було видано на підставі спірного акта та постанови, які судом визнані незаконними та скасовані, а також з урахуванням того, що відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 25 вересня 2008 року № 251 та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , складеного 12 вересня 2008 року загальна площа цієї квартири складає 121,50 кв. м, а житлова площа 78,90 кв. м у зв`язку з проведеною реконструкцією, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про визнання незаконним та скасування цього свідоцтва.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_2 через адвоката Немеша І. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 24 липня 2018 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно досліджено всі обставини справи щодо права подання позову до суду в порядку ЦПК України. При цьому, суд апеляційної інстанції неправильно надав юридичну оцінку всім наявним доказам та не врахував їх при ухваленні судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Суди не врахували того, що ОСОБА_4 , який не є стороною виконавчого провадження, так як не перебував у статусі стягувача чи боржника, а вже після його смерті в порядку правонаступництва до участі залучена ОСОБА_1 , яка також не була стороною виконавчого провадження.

Представник заявника вказує, що ОСОБА_2 набув право власності на частку у спірній квартирі внаслідок примусового виконання виконавчого напису про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Разом з тим, судом апеляційної інстанції повідомлено ОСОБА_2 про судовий розгляд цієї справи 24 липня 2018 року, проте цього дня судовий розгляд не відбувся у зв`язку з відсутністю інших членів колегії суддів, після чого учасників справи, в тому числі ОСОБА_2 , не було повідомлено про дату, час і місце наступного судового розгляду цієї справи, чим порушено процесуальні права ОСОБА_2 .

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2005 року ОСОБА_4 є власником 2/4 частин квартири АДРЕСА_1 (1/4 частина - у спільній власності та 1/4 частина - в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 ). Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Після прийняття спадщини ОСОБА_4 проведено капітальний ремонт квартири із здійсненням надбудови з мансардою.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 заявив права на 1/4 частини квартири, оскільки залишив собі нереалізоване з торгів майно, що належало ОСОБА_3 , в рахунок погашення боргу та на підтвердження свого права власності надав свідоцтво від 30 вересня 2013 року, видане приватним нотаріусом на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, та постанову, затверджену 04 липня 2013 року начальником Міського ВДВС Мукачівського МУЮ.

Крім того, з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження № 11/5, номер за ЄДРВП 30879324, відкритого постановою державного виконавця від 24 січня 2012 року з примусового виконання виконавчого напису, виданого 11 січня 2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Бугар Н. Й., зареєстрованого в реєстрі за № 20, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 195 650,00 грн вбачається, що належна ОСОБА_3 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 була виставлена на продаж з прилюдних торгів.

Постановою державного виконавця від 04 липня 2013 року нереалізовану на прилюдних торгах 1/4 частини вищевказаної квартири, яка належала боржнику ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_2 залишено стягувачу і згідно з актом державного виконавця від 04 липня 2013 року передано ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

На підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та постанови, затверджених начальником Міського ВДВС Мукачівського МУЮ 04 липня 2013 року, приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Савчинською-Федоровою Н. Г., було видано свідоцтво від 30 вересня 2013 року, згідно з яким ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,40 кв. м, житловою площею 37,10 кв. м.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

15 листопада 2018 року справа № 303/8964/13-ц надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, (з наступними змінами та доповненнями) та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С., Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

При задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що частка квартири ОСОБА_3 не була виділена, у зв`язку з чим не могла бути передана ОСОБА_2 . Перед проведенням торгів ОСОБА_4 не було запропоновано придбати частку у праві спільної часткової власності, яка належала ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 25 вересня 2008 року № 251 та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , складеного 12 вересня 2008 року загальна площа цієї квартири складає 121,50 кв. м, а житлова площа 78,90 кв. м у зв`язку з проведеною реконструкцією.

Колегія cуддів не погоджується з цими висновками з таких підстав.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) вказано, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18) зроблено висновок, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків».

Відповідно до частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець (частина четверта статті 362 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 362/3810/16-ц (провадження № 61-816св19) зазначено, що «при визнанні недійсним договору купівлі-продажу, який порушує переважне право, жодним чином не відновлюються інтереси особи, переважне право якої порушене. Переважне право за таких умов і не може бути захищеним, оскільки, визнання правочину недійсним вчиненого з порушенням переважного права не відновлює порушеного переважного права, тому що договір купівлі-продажу не завжди є наслідком реалізації переважного права і немає будь-яких передумов для зобов`язання співвласника для укладення договору. Також відсутні гарантії для покупця частки (депозит при переведенні прав та обов`язків) щодо отримання сплачених коштів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) міститься висновок про те, що «поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена». Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яке може бути об?єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Суди встановили, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної часткової власності ОСОБА_1 - 3/4 та ОСОБА_3 - 1/4.

У Міському ВДВС Мукачівського МУЮперебувало виконавче провадження № 30879324 з примусового виконання виконавчого напису, виданого 11 січня 2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Бугар Н. Й. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 195 650 грн.

У межах вказаного виконавчого провадження тричі проводились прилюдні торги з реалізації спірної частки нерухомого майна - 1/4 частки квартири, проте були визнані такими, що не відбулись у зв`язку з відсутністю купівельного попиту, після чого нереалізоване майно згідно з оскарженими постановою та актом державного виконавця було передане стягувачу.

За таких обставин, оскільки частка у праві спільної часткової власності є окремим об`єктом цивільних прав і вона може бути передана стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна, державний виконавець з дотриманням вимог чинного законодавства передав частку у праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Одночасно колегія суддів відхиляє доводи позовної заяви про те, що на час проведення виконавчих дій позивачем саме вживались дії щодо введення в експлуатацію проведеної надбудови, а на час проведення оцінки майна та прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 загальною площею 64,4 кв. м та житлової 37,1 кв. м вже не існувало, адже її площа була збільшена до 121,5 кв. м. - загальної та 78,9 кв. м. житлової з огляду на те, що таке збільшення площі не вплинуло на результати прилюдних торгів, адже на продаж виставлявся лот із описом в якому було зазначено, що фактично квартира складається із п`яти кімнат замість двох загальною площею - 64,4 кв. м житлової - 37,1 кв. м, частина квартири збудована самовільно і не зареєстрована в БТІ.

Разом із тим колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не довела, яким чином передача частки у праві спільної часткової власності боржника ОСОБА_3 порушує її права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій вищезазначеного не врахували та дійшли передчасного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування акта, постанови про передачу майна та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності, є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об?єктом продажу з прилюдних торгів; передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна, а отже державний виконавець здійснив дії, які не суперечать вимогам чинного законодавства України, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до статті 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в їх задоволенні з наведених вище підстав.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з позивача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 458,80 грн за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 24 липня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Савчинська-Федорова Наталія Георгіївна, про визнання незаконним та скасування акта, постанови про передачу майна та свідоцтва про право власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 458 гривень 80 копійок за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко І. М. Фаловська С. П. Штелик