Провадження № 2/760/2211/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 10-29/3672 від 02 липня 2007 року, в сумі 155 807, 67 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 16 липня 2014 року 1 825 765, 46 гр.

Заочним рішенням суду від 2 грудня 2014 року позов був задоволений.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 2 жовтня 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва та ухвалу Апеляційного суду м. Києва було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Після повернення справи з касаційної інстанції вона призначалася до розгляду 6 разів, а саме: на 10 грудня 2019 року, 14 січня 2020 року, 27 лютого 2020 року, 04 квітня 2020 року, 10 червня 2020 року та 04 серпня 2020 року.

Жодного разу представник позивача у судове засідання не з`явився.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 03 грудня 2019 року внесений запис № 4002827 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ПАТ «Укрсоцбанк».

Правонаступником ПАТ`Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство « Альфа- Банк».

/ а.с. 174 - 181 /

На офіційному сайті ПАТ «Укрсоцбанк» зазначено, що діяльність ПАТ «Укрсоцбанк» припинено шляхом злиття з АТ «Альфа-Банк».

Виходячи з цього, ухвалою суду від 14 січня 2020 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено АТ «Альфа-Банк».

Вказана ухвала разом з судовою повсткою направлена на адресу АТ`Альфа-Банк».

Представник третьої особи до суду також жодного разу не з`явився.

Судові повістки, що направлялися на адресу позивача та третьої особи, зазначені в реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, були отримані їх уповноваженими представниками.

Судові повістки на 10 червня 2020 року та на 04 серпня 2020 року були направлені на офіційні електронні адреси позивача та третьої особи, підтвердження цього міститься в матеріалах справи.

Повістки про виклик до суду на ці дати на поштові адреси позивача та третьої особи не направлялася в зв`язку з відсутністю фінансування, що підтверджується листом ТУ ДСА України від 02 червня 2020 року № 1-1247/20, а також повідомленням на офіційному сайті суду для відома сторін та учасників справ.

Повідомлення про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України є належним повідомленням.

Тобто, судом вжиті всі необхідні заходи для забезпечення явки представників позивача та 3-ї особи в судові засідання.

Не направляючи своїх представників до суду, позивач та 3-я особа про причини їх неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи в відсутності своїх представників до суду також не направляли.

Виходячи з цього, суд вважає, що позивач та третя особа, яка є його правонаступником, будучи ініціатором даного судового провадження, обізнані про розгляд справи, однак не скористалися правом участі у судових засіданнях та не проявили зацікавленості в розгляді справи.

3-я особа, як правонаступник, про вступ у справу як позивача не заявив, позиції з приводу позову не висловив.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме позивач та 3-я особа, як його правонаступник, не проявляють зацікавленості у розгляді справи, не з`являючись у судові засідання.

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В свою чергу, відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

- повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

- належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

- неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Неявка позивача в судове засідання є перешкодою для дотримання даних принципів, оскільки суд позбавлений права приймати участь у збиранні доказів у справі.

Крім того, суд при цьому враховує, що з точки зору ст.ст.43. 49 ЦПК України, позивач має право змінити підстави та предмет позову, збільшити та зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

Позивач, не з`явившись до суду, позов не підтримав, заяву про розгляд справи в його відсутності, яка є свідченням підтримки позову, не подав.

Третя особа, яка є правонаступником відповідача, заяву про вступ у справу як позивача також не подав.

Дані обставини є перешкодою для вирішення справи по суті.

Виходячи з цього, суд вважає, що неявка позивача, відсутність зацікавленості у розгляді справи його правонаступником, перешкоджає вирішенню спору по суті, виходячи з предмету позову, в зв`язку з ненаданням доказів в обгрунтування пред`явленого позову безпосередньо при зверненні до суду та наявності у нього такого права про їх надання в судовому засіданні.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 43,44,49,223, 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.А.Шереметьєва