Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді - Решетова В.В.

секретар судового засідання - Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, третя особа: ТОВ "Світанок" про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько - ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будовами, будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вона та відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 своєчасно звернулися до державного нотаріуса Новотроїцької державної нотаріальної контори, подали заяви про прийняття спадщини на підставі яких була заведена спадкова справа. Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 своїми заявами відмовились на користь позивача від прийняття спадщини, але у спадкуванні житлового будинку їй було відмовлено так як спадкодавець за життя не встиг оформити відповідні правовстановлюючі документи на вище зазначений житловий будинок. Тому нотаріус виніс постанову, якою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, у зв`язку з тим, що ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Хоча на початку 1996 року СКП «Світанок» побудувало для сім`ї ОСОБА_7 врем`янку за адресою АДРЕСА_1 , за яку останній розрахувався з господарством повністю. В 1994 році ОСОБА_7 була відведена земельна ділянка за місцем розташування придбаної у КСП «Світанок» врем`янки у власне, постійне користування по АДРЕСА_1 в розмірі 0,15га та видано державний акт на право постійного користування землею для індивідуального будівництва. У 2000 році ОСОБА_7 були завершені всі будівельні роботи по будівництву житлового будинку, господарських будівель та споруд, але право власності на житловий будинок не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так як ОСОБА_7 помер. Вважає, що вона ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, житловим будинком з господарськими будовами, будівлями та спорудами протягом більше ніж десять років та набула права власності на це майно за набувальною давністю. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник адвокат Калімбет Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач будучи допитаною в якості свідка суду показала, що її батько ОСОБА_7 отримав дозвіл на будівництво та йому було відведено земельну ділянку до цього на місці врем`янки, яку він купив у КСП «Світанок» та повністю за неї розрахувався. Вона проживала в цьому будинку постійно, без реєстрації до 2004 року, потім зареєструвалась в цьому будинку та проживала до квітня 2017 року. Інших родичів не має, претензій на будинок ні в кого не має, спір щодо будинку відсутній. Будинок за адресою АДРЕСА_1 будував її батько, в ньому проживала та на даний час проживає їхня родина. Вони здавали зерно, тримали худобу, купували будівельні матеріали та будували будинок. Документи на будинок батько не встиг дооформити так, як ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча всі необхідні документи, дозволи були зроблені офіційно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти задоволенні позову не заперечувала. Будучи допитаною в якості свідка, суду показала, що вона з чоловіком ОСОБА_7 в листопаді 1994 року вирішили будувати врем`янку, на що отримали відведену земельну ділянку та відповідні будівельні дозволи. За допомогою у будівництві звернулись до КСП «Світанок», працівники якого її збудували, за що їхня родина повністю з господарством розрахувалась. В 2000 році почали будувати будинок з трьох кімнат. Чоловік оформив будівельний паспорт. Вся їхня родина була зареєстрована за адресою де була побудована врем`янка та почалось будівництво нового будинку в АДРЕСА_1 . Вона та позивач (донька) проживає в цьому будинку і по теперішній час. Донька звернулась до нотаріуса, щоб оформити спадщину на будинок, але отримала відмову, так як за життя ОСОБА_7 не встиг оформити всі необхідні документи на будинок та належним чином оформити право власності на збудований будинок. Вона та її донька відповідач ОСОБА_3 у нотаріальній конторі відмовились від спадщини на користь позивача ОСОБА_1 , претензій щодо будинку ні в кого не має.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області до судового засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи ТОВ «Світанок» до судового засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердили факт того, що будинок за адресою АДРЕСА_1 дійсно з 1995 року будував померлий ОСОБА_7 .. За цією адресою проживала та на даний час проживає родина ОСОБА_10 . Спору щодо будинку не має. Родина Сівцових близько двадцяти років проживає у вище вказаному будинку.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, думку відповідача, показання свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об`ємі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 20.07.2016 року /а.п. 10/

Родинні відносини між померлим ОСОБА_10 та позивачем підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.12.1987 року ОСОБА_1 , де батьком вказано ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

З інформацій Новотроїцької державної нотаріальної контори від 28.11.2017 року № 463 та від 07.12.2020 року № 1302 вбачається, що після смерті ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 , а дружина померлого ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 надали зави про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 /а.п. 12/.

Довідкою від 31.05.1996 року виданою головою КСП «Рассвет» підтверджено факт сплати померлим ОСОБА_7 за врем`янку, яка розташована по АДРЕСА_1 /а.п.14/.

З рішення Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області від 12.04.1994 року № 12 та з державного акту на право користування землею від 21.04.1994 року вбачається, що ОСОБА_7 було відведено земельну ділянку у власне користування розміром 0,15 га в АДРЕСА_1 та надано дозвіл на індивідуальне будівництво будинку із чотирьох кімнат /а.п.15- 18/.

Дозволом №14/96 архітектора Новотроїцького району та будівельним паспортом №14/96 громадянину ОСОБА_7 надано право виконання будівельних робіт одноповерхового індивідуального будинку за індивідуальним проектом на земельній ділянці по АДРЕСА_1 /а.п. 19/.

Відповідно до довідки ТОВ «Світанок» від 15.07.2019 року № 36 будинок за адресою по АДРЕСА_1 на балансі підприємства не значиться /а.п. 23/.

З довідки від 29.08.2019 року № 1926 виданою головою Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області вбачається, що ОСОБА_7 проживав без реєстрації в житловому будинку по АДРЕСА_1 з 1996 року по 01.04.2004 року, а з 02.07.2004 року проживав та мав реєстрацію місця проживання за вказаною адресою до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ним за вказаною адресою проживали: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_11 , онука ОСОБА_12 /а.п. 26/, цей факт також підтверджується домовою книгою для реєстрації проживаючих в будинку АДРЕСА_1 /а.п. 27-29/.

Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 03.09.2019 року підтверджено факт наявності збудованого будинку за адресою АДРЕСА_1 /а.п.32-35/.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 надала достатні докази того, що її батьком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був збудований будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою по АДРЕСА_1 , але у зв`язку з його смертю право власності на який не було зареєстровано на останнього. Позивачем доведено показами свідків та відповідними довідками факт постійного проживання більше п`ятнадцяти років у вище вказаному будинку.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом своєчасно прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулась до державного нотаріуса Новотроїцької державної нотаріальної контори Херсонської області з відповідною заявою, де була заведена спадкова справа. Інші спадкоємці, відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовились, шляхом подачі заяви до нотаріуса.

Позивач звернулася до державного нотаріуса Новотроїцької державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але у зв`язку із тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане нерухоме майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач по справі відкрито та добросовісно користується будинком в АДРЕСА_1 на протязі майже двадцяти років, здійснює догляд за ним, користується та обробляє присадибну земельну ділянку.

Згідно з нормами ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014р. та відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності (п.9);

Враховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п`ять років.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

З урахуванням конкретних обставин справи суд вважає, що позивач заволодів добросовісно будинком у 1994 році, проживала із своєю сім`єю. В будинок вона вселилася не самоправно, її батько мав всі необхідні дозволи на будівництво будинку. Заволодіння будинком позивачем відбулося без обману, насильства, умислу завдати будь-кому шкоду, про що позивачем в судовому засіданні позивачем надано докази.

Володіння позивачем будинком визнається судом відкритим, тому що позивач не приховувала факт знаходження будинку у її володінні. Таке володіння визнається судом безперервним, тому що воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 13 визначено право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Таким чином, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком майже 20 років, постійно мешкає у ньому, опікується ним, проводить ремонти, оплачує комунальні послуги. Цей будинок нікому не належить, ніхто не заявляв до позивача вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна і позивач продовжує відкрито та безперервно володіти спірним будинком. Крім того, відповідачі проти визнання права власності саме за позивачем ОСОБА_1 не заперечували, у третьої особи відсутні будь-які претензії до позивача з приводу вказаного будинку, а тому наявні правові підстави для визнання права власності за позивачем на житловий будинок.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 344 ЦК України та ст.ст. 76, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, третя особа: ТОВ "Світанок" про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будовами, будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов