Справа № 219/7466/19
Провадження № 2/219/381/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук М.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Соледарської міської ради про визнання права на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Соледарської міської ради Соледарської міської територіальної громади про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа.

В обґрунтування позову вказала, що 22 лютого 2005 року відповідно до договору купівлі - продажу нежилого приміщення, посвідченого нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області Кудіновою О.А., зареєстрованому в реєстрі за № 247, вона стала власником нежилого приміщення (олійниці), загальною площею 122, 1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

31 березня 2005 року, право власності на вищевказане нежиле приміщення (олійницю) було зареєстровано Артемівськом (на теперішній час - Бахмутськом) бюро технічної інвентаризації (дали БТІ).

Також, 22 лютого 2005 року відповідно до договору купівлі - продажу нежилого приміщення, посвідченого нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області Кудіновою О.А., зареєстрованому в реєстрі за № 244, вона стала власником нежилого приміщення (вагової), загальною площею 205, 8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

31 березня 2005 року, право власності на вищевказане нежиле приміщення (вагову) було зареєстровано Артемівськом (на теперішній час - Бахмутськом) бюро технічної інвентаризації (дали БТІ).

Після набуття права власності на зазначені вище нежилі приміщення (олійницю та вагову), вона дуже рідко використовувала ці споруди за призначенням. Не робила у цих приміщенням ані капітальні, ані косметичні ремонти, не оздоблювала їх меблями та будь - якою технікою, хоча здійснювала всі комунальні платежі та платежі, пов`язані з їх утриманням.

Наприкінці червня 2019 року, при впорядкуванні документації виявилось, що правовстановлюючі документи на нежилі приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Для отримання дублікатів втрачених мною договорів купівлі - продажу від 22 лютого 2005 року, посвідчених нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області Кудіновою О.А., зареєстрованих в реєстрі за № 247 та за № 244 відповідно, вон звернулася до другої Бахмутськох державної нотаріальної контори де їй пояснили, що оригінали договорів купівлі - продажу від 22 лютого 2005 року, разом із матеріалами нотаріальної справи були передані в нотаріальний архів у місто Донецьк, який є на теперішній час тимчасово окупованим і непідконтрольним уряду України і що отримати дублікат правовстановлюючих документів неможливо на теперішній час неможливо. У зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просивши позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Соледарської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.02.2005 року, посвідченого нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області Кудіновою О.А., зареєстрованому в реєстрі за № 247, ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення (олійниці), загальною площею 122, 1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.04.2019 року, нежиле приміщення, яке розташоване у АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 22.02.2005 року, посвідченого нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області Кудіновою О.А., зареєстрованому в реєстрі за № 244, ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення (вагової), загальною площею 205,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення, яке розташоване у АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки, виданої КП «Бахмутське БТІ» від 17.04.2019року, на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що при обстеженні земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 площею 122,1 кв.м відсутня у зв`язку з знищенням.

Відповідно до акту обстеження об`єкту нерухомості від 12.04.2019року, вбачається, що виконавцем з інвентаризації нерухомого майна КП «Бахмутське БТІ» Меркуловою Л.А., в присутності замовника земельної ділянки ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2005 року реєстр №247, посвідчений О. А .Кудіновою, приватним нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області. При технічному огляді в натурі встановлено, що на земельній ділянці олійниця, площею 122,1 кв. м. відсутня у зв`язку з знищенням.

Відповідно до довідки, виданої КП «Бахмутське БТІ» від 17.04.2019року, на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що при обстеженні земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 (вагова) площею 205,8 кв.м відсутня у зв`язку з знищенням.

Відповідно до акту обстеження об`єкту нерухомості від 09.04.2019 року, вбачається, що виконавцем з інвентаризації нерухомого майна КП «Бахмутське БТІ» Меркуловою Л.А., в присутності замовника земельної ділянки ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2005 року реєстр №247, посвідчений О. А . Кудіновою, приватним нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області. При технічному огляді в натурі встановлено, що на земельній ділянці олійниця, площею 205,8 кв.м. відсутня у зв`язку з знищенням.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 23.02.2013 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , та останній після реєстрації шлюбу надано прізвище « ОСОБА_7 ».

Відповідно до висновку про вартість нежитлового приміщення (олійниці), загальною площею 122,1 кв.м. розташованої за адресою АДРЕСА_1 а складає 7 986,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до висновку про вартість нежитлового приміщення (вагової), загальною площею 205,80 кв.м. розташованої за адресою АДРЕСА_1 в складає 7 837,00 грн. без ПДВ.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частина 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України наголошує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовим висновком Верховного Суду України у постанові суду від 07 жовтня 2015 року у справі за № 1622цс15.

У пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 39' ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такому разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 53 Закону України «Про нотаріат», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п`ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченою документа. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документ здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірники документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою орган; місцевого самоврядування, дублікат втраченого документа видається відповідні нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.

Відповідно до роз`яснень, наданих у листі ВССУ від 16.05.2013 року №24 753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкуваннях якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченим законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до яке позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, що засвідчує його право власності.

Згідно правової позиції Верховного Суду від 22 березня 2017 року у справ № 6-2967цс16, стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання прав: власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуті раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втраті позивачем документа, який посвідчує його право власності. девчонки

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до відповіді, наданої другою бахмутською державною нотаріальною конторою від 26.06.2020 року вбачається, що у Другій бахмутській державній нотаріальній конторі відсутній архів приватного нотаріуса Артемівського районного округу Кудінової О.А.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не має жодного правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно та позбавлений отримати дублікат цього документу, оскільки місто Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, в яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року, тому іншого способу захисту права, окрім звернення до суду, не має.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 263,265,268 ЦПК України ЦПК України, 1216 - 1218, 1220 - 1223, 1268 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Соледарської міської ради про визнання права на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа, задовольнити.

Визнати право власності на нежиле приміщення (олійницю), загальної площею 122, 1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Визнати право власності на нежиле приміщення (вагову), загальної площею 205,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Погрібна