Ухвала

13 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 760/15172/19

провадження № 61-11730ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання неправомірною та скасування відмови у реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати неправомірною та скасувати відмову Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 листопада 2018 року у реєстрації її в кімнаті № 16 квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано неправомірною та скасовано відмову Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 листопада 2018 року у реєстрації ОСОБА_1 в кімнаті № 16 квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року апеляційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року - без змін.

06 серпня 2020 року Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук