Справа № 462/2990/14-ц
УХВАЛА

07 липня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представників заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові клопотання представника ОСОБА_5 адвоката Цімури Яромира Володимировича про скасування заходів забезпечення позову,

встановив:

Адвокат Цімура Я.В. звернувся до Залізничного районного суду м. Львова в інтересах заявника ОСОБА_5 з клопотанням, в якому просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 12 травня 2014 року, якою було накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме: земельну ділянку площею 0,3494 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:018:0128; будівлі лазні-пральні площею 543,7 кв. м, що позначені на плані літерами А-1, А-1 та котельні площею 134,3 кв. м під літерою Б-1 за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що зазначені заходи забезпечення позову були застосовані у межах цивільної справи № 462/2990/14-ц. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2018 року у вказаній справі за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_8 та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_6 ) про визнання договору фіктивним було ухвалено: позов задовольнити; визнати недійсним договір дарування нерухомого майна та земельної ділянки, укладений 02 квітня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., зареєстрований в реєстрі за № 103. На даний час виконавчий лист у даній справі не видавався, виконавче провадження не відкривалося. За таких обставин, арешт на спірні об`єкти нерухомого майна має бути скасований силу вимог частини 7 статті 158 ЦПК України. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні адвокат Цімура Я.В. дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та представники заінтересованих осіб адвокати Русенко Р.І., Сєргєєва О.І. проти клопотання заперечили, подали письмові заперечення /а.с.22-27,44-49/, додатково пояснивши, що ОСОБА_5 у незаконний спосіб намагається відчужити спірні об`єкти нерухомого майна, що грубо порушує права ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , просять у задоволені клопотання відмовити.

Суд ухвалив розглядати клопотання без участі заінтересованих осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали клопотання, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 82 ЦК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судовими рішеннями у цивільних справах № 462/2589/14-ц та 462/2990/14-ц були встановлені наступні обставини.

Так, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2017 року у справі № 462/2589/14-ц за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 (третя особа: ОСОБА_6 ) про визнання права власності та стягнення заборгованості ухвалено: позов задовольнити; стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 5948789 гривень 47 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору. Всього стягнути 5950007 гривень 47 коп.; стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2398400 гривень 83 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору. Всього стягнути 2399618 гривень 83 коп.; стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 3729796 гривень 58 коп. боргу та 1218 гривень 00 коп. судового збору. Всього стягнути 3731014 гривень 58 коп.; в решті вимог позову відмовити.

25 червня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано три виконавчих листів № 462/2589/14-ц про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 вищевказаних сум.

На підставі цих трьох виконавчих листів за № 462/2589/14-ц приватний виконавець Маковецький З.В. двома постановами від 09 липня 2018 року та постановою від 02 березня 2020 року відкрив виконавчі провадження № 56738578, 56737606 та 61431414, які його постановами від 09 липня 2018 року та 02 березня 2020 року були об`єднані у зведене виконавче провадження № 56738578.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2018 року у справі № 462/2990/14-ц за позовом за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_8 та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_6 ) про визнання договору фіктивним ухвалено: позов задовольнити; визнати недійсним договір дарування нерухомого майна та земельної ділянки, укладений 02 квітня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., зареєстрований в реєстрі за № 103.

Зазначеним рішенням суду було встановлено, що за договором дарування майна та земельної ділянки від 02 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., ОСОБА_5 подарувала своєму синові ОСОБА_6 нерухоме майно, а саме: лазню-пральню літ. А-1 та А'-І загальною площею 543,7 кв.м., котельню літ. Б-1 загальною площею 134,3 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,3494 га, кадастровий номер № :06:018:012, що розташовані на АДРЕСА_1 .

Крім цього, у межах цивільної справи № 462/2990/14-ц судом була постановлена ухвала від 12 травня 2014 року, якою були застосовані заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_6 , а саме: земельну ділянку площею 0,3494 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:018:0128; будівлі лазні-пральні площею 543,7 кв. м, що позначені на плані літерами А-1, А-1 та котельні площею 134,3 кв. м під літерою Б-1 за адресою: АДРЕСА_1 . Пілотів /а. АДРЕСА_2 .6,7/.

30 квітня 2020 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/1399/20 було постановлено: подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича (заінтересовані особи: стягувачи ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та боржник ОСОБА_5 ) про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку задовольнити.; звернути стягнення на нерухоме майно: лазню-пральню літ. А-1 та А'-І загальною площею 543,7 кв.м., котельню літ. Б-1 загальною площею 134,3 кв.м. (реєстраційний номер майна 01) та земельну ділянку загальною площею 0,3494 га, кадастровий номер № :06:018:012 (реєстраційний номер 1), що розташовані на АДРЕСА_1 , яке не зареєстровано у встановленому законом порядку за боржником ОСОБА_5 та згідно з Державним реєстром прав на нерухоме майно значиться зареєстрованим за ОСОБА_6 , для виконання ОСОБА_5 зобов`язань за виконавчими листами у справі № 462/2589/14-ц, виданих 25 червня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова /а.с.50-54/.

Під час розгляду вищевказаного подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. судом було достовірно встановлено, що згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис (реєстраційні номери 01 та 1) про реєстрацію права власності ОСОБА_6 на спірне нерухоме майно не скасовано, а державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно не відновлена.

Адвокат Цімура Я.В. просить скасувати ухвалу від 12 травня 2014 року, якою був забезпечений позов у справі № 462/2990/14-ц та накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме: земельну ділянку площею 0,3494 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:018:0128; будівлі лазні-пральні площею 543,7 кв. м, що позначені на плані літерами А-1, А-1 та котельні площею 134,3 кв. м під літерою Б-1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 8, 157 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Арешт майна тягне за собою накладення заборони власнику на право розпоряджатися таким майном до визначення його подальшої долі.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договорів.

Відповідно до частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Порядок виконання ухвал про забезпечення позову тотожний порядку виконання судових рішень.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції в рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України», наголошує, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 , яка також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

З письмової Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис (реєстраційні номери 01 та 1), яка надана суду адвокатом Цімурою Я.В. убачається, що станом на 24 квітня 2020 року право власності на спірні об`єкти нерухомого майна, а саме: земельну ділянку площею 0,3494 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:018:0128; будівлі лазні-пральні площею 543,7 кв. м, що позначені на плані літерами А-1, А-1 та котельні площею 134,3 кв. м під літерою Б-1 за адресою: АДРЕСА_1 за заявником ОСОБА_5 /а.с.8-10/.

Отже, судом достовірно з`ясовано, що право власності на вказані об`єкти було зареєстровано за ОСОБА_5 під час судової заборони.

Суд звертає увагу на те, що із записів у вищевказаній Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2020 року вбачається, що підставою внесення запису про реєстрацію права власності на спірні об`єкти за заявником ОСОБА_5 слугували рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 квітня 2014 року приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. (індексні номери 12106146 та 12103919).

Проте, вказана інформація не може відповідати дійсності, оскільки не узгоджується з обставинами, які зазначені у судових рішеннях у справах № 462/2990/14-ц та № 462/2589/14-ц, якими встановлено, що 02 квітня 2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. були посвідчені правочини на підставі яких ОСОБА_5 відчужила спірні об`єкти нерухомості своєму синові ОСОБА_6 , а не набула права власності на них.

У той же час, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2020 року не містить ніяких відомостей, які б свідчили про підстави відчуження спірних об`єктів на користь ОСОБА_5 у 2020 році.

Представником заінтересованої особи адвокатом Сєргєєвою О.І. були надані суду дві письмові Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 березня 2020 року та на 31 березня 2020 року /а.с.31-34/. З аналізу відомостей, які містяться у двох зазначених Інформаціях убачається, що станом на 30 березня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року про забезпечення позову, а станом на 31 березня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про арешт спірних об`єктів на підставі вказаної ухвали вже були поновлені за номером запису про обтяження: 5657928.

З листів Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області від 19 квітня 2020 року № В-1183 та Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області від 01 квітня 2020 року № 331/02-14 убачається, що 31 березня 2020 року працівниками вказаних установ були виявлені факти втручання в роботу єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно (несанкціоноване втручання), в результаті вказаного втручання були вилучені обтяження на спірні об`єкти нерухомості /а.с.39,40/.

За таких обставин, суд вважає, що у судовому засіданні у повній мірі знайшли своє підтвердження доводи представників заінтересованих осіб про те, що невідомими особами у березні 2020 року були у незаконний спосіб зняті в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження на спірні об`єкти нерухомого майна, що дозволило ОСОБА_5 поновити за собою реєстрацію права власності на ці об`єкти.

Адвокат Цімура Я.В. у своєму клопотанні про скасування заходів забезпечення позову покликається на вимоги частини 7 статті 158 ЦПК України.

Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Взявши до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову, оскільки заявник ОСОБА_5 достовірно знала про накладення арешту на спірні об`єкти нерухомого майна, проте, скориставшись незаконним зняттям в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження на ці об`єкти, зареєструвала за собою право власності на них, що свідчить про те, що право власності на спірні об`єкти не було зареєстровано за заявником в установленому законом порядку.

Суд, керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in ІНФОРМАЦІЯ_1 rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», дійшов висновку, що заходи забезпечення позову не можуть бути скасовані, оскільки це призведе до грубого порушення законних прав заінтересованих осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , які передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин скасування заходів забезпечення позову не відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Цімури Яромира Володимировича про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Повний текст ухвали складаний 09 липня 2020 року.

Суддя:

Оригінал ухвали.