Справа № 628/1456/20
Провадження №2/628/648/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 червня 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Шиховцової А.О., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява повинна відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Перед відкриттям провадження у справі суд перевіряє додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Встановлено, що до позовної заяви не додано підтверджень щодо визначеної позивачем ціни позову у 49000 грн., тобто документів про вартість спірного рухомого та нерухомого майна на момент звернення до суду з даним позовом.

Статтею 176 п. 2 ч.1, п. 9 ч.1 ЦПК України визначено, яким чином та по яким справам визначається ціна позову: 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна. Однак, позивачем не додано документів, які б підтверджували оцінку майна на час звернення з даним позовом до суду, на яке позивач просить визнати право власності.

Від ціни позову залежить розмір судового збору, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду. Оскільки ціна позову не підтверджена належним чином, у зв`язку з цим неможливо встановити дійсний її розмір, а відтак і перевірити правильність і повноту сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом розміру судового збору.

Належне визначення ціни позову це обов`язок, а не право позивача, тому слід визначити ціну позову за правилами ст.176 ЦПК України та, у разі необхідності, доплатити судовий збір з наданням до суду доказів сплати.

Слід зазначити, що дотримання вимог ст. 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду на предмет перевірки позову та долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження, призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на чому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, « .... де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Дослідивши матеріали справи суддя приходить до переконання, що без усунення наведених вище недоліків, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, та вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вищезазначені вимоги, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позову у 10-деннний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду документів, що підтверджують дійсну вартість спірного нерухомого майна на момент пред`явлення позову до суду.

Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» визначений цим судовим рішенням процесуальний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.О.Шиховцова