У Х В А Л А

Справа № 126/1323/20

Провадження № 2/126/624/2020

"30" липня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцол В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом представника позивача Кредитної спілки "Злагода" Бабошина Андрія Сергійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, Бабошин А.С. , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь кредитної спілки "Злагода" солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 518,36 грн.

Ознайомившись з позовною заявою та долученими до неї матеріалами, суд приходить до наступних висновків.

Так, представник позивача в позовній заяві просить звільнити кредитну спілку "Злагода" від сплати судового збору при розгляді даного спору у зв`язку з важким матеріальним станом.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 4 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати" судам роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У зв`язку з цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами сторін, з другого боку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Як визначено в ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що звільнити від сплати судового збору суд може лише фізичну особу, а на юридичних осіб норма цієї статті не розповсюджується.

Саме такого висновку дійшов Верховний суд в ухвалі від 25 квітня 2019 року у справі №344/19084/18, провадження №61-4746ск19.

Крім цього, Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах («Креуз проти Польщі», № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв`язку з тим, що звільнити від сплати судового збору чи відстрочити таку сплату суд може лише фізичну особу, на юридичну особу положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються, то у задоволенні клопотання представника позивача КС "Злагода" слід відмовити.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду, оскільки у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до неї не додано документ, який підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі або ж документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як визначено в п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року визначено в розмірі 2102 гривні.

Враховуючи вищевикладене та вказану у позовній заяві ціну позову, суд приходить до висновку, що позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 2102 грн..

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача Кредитної спілки "Злагода" Бабошина Андрія Сергійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В. І. Гуцол