Провадження № 2/761/1659/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. 03.12.2017 року о 9:00 годині громадянин ОСОБА_2 рухався на власному автомобілі «Хюндай Елантра», д/н НОМЕР_1 по Наддніпрянському шосе в м. Києві попутному напрямі стояв автомобіль «Chevrolet Авео», д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу. Не дотримавшись належної швидкості та безпечної дистанції автомобіль «Хюндай Елантра» порушив ПДР, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Авео». Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року громадянина ОСОБА_2 визнано винним в скоєння ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Згідно звіту №29 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 26 грудня 2017 року виконаного ФОП судовий експерт ОСОБА_3 вартість відновлювальних робіт автомобіля «Chevrolet Авео», д/н НОМЕР_2 , складає 149361, 84 грн., розмір матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП становить 85421,00 грн. 23.05.2018 року на розрахунковий рахунок позивача страховою компанією були перераховані кошти в розмірі 42 607,95 грн. Позивач просив суд стягнути на його користь суму матеріальної шкоди в розмірі 42 607,95 грн., 2500,00 грн. витрат на експертизу та судові витрати.

04.03.2019 року у даній справі відкрито провадження, відповідно до положень ст.ст. 19,274 ЦПК України а вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити вимоги в повному обсязі. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався правом подати відзив на позов. Також відповідач не з`явився в судове засідання, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

За таких обставин суд, керуючись положеннями ст.ст. ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд вважає, що позов задоволенню підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується сторонами, що 12.2017 року о 9:00 годині громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Хюндай Елантра», д/н НОМЕР_1 по Наддніпрянському шосе в м. Києві не був уважним, не вибрав безпечну дистанцію, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Авео», д/н НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року громадянина ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП та його обставини, не потребують доказування.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП транспортний засіб марки ««Chevrolet Авео», д/н НОМЕР_2 , що належить позивачці на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 27.07.2006 року, отримав механічні пошкодження.

Згідно звіту №29 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 26 грудня 2017 року виконаного ФОП судовий експерт ОСОБА_3 вартість відновлювальних робіт автомобіля «Chevrolet Авео», д/н НОМЕР_2 , складає 149361, 84 грн., розмір матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП становить 85421,00 грн. Витрати на проведення дослідження складають 2500,00 грн. згідно квитанції №29 від 26.12.17 року.

Як зазначено ОСОБА_1 у позові, та доказів зворотного під час розгляду справи отримано не було, 23.05.2018 року на розрахунковий рахунок позивача страховою компанією були перераховані кошти в розмірі 42 607,95 грн., що є частковим погашенням завданої шкоди в наслідок ДТП.

Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року в справі №754/1114/15-ц зазначив наступне.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (стст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК.

Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, беручи до уваги що розмір страхового відшкодування не є достатнім для покриття збитків позивача, суд приходить до висновку, що мають бути застосовані приписи ст. 1194 ЦК України.

При цьому, приймаючи рішення про стягнення з відповідача різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та розміром збитків, суд вважає за можливе покласти в основу рішення, з урахуванням положень ст. 76 ЦПК України, наданий позивачем звіт №29 експертного авто товарознавчого дослідження від 29.12.2017 року, а отже стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 42 607,95 грн.

Також, з урахуванням вищенаведених положень норм матеріального права на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на проведення дослідження по встановленню розміру завданого збитку.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280-285,352,354 ЦПК України, ст.ст.22, 1166,1193,1194 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) суму матеріальної шкоди в розмірі 42 607 грн. 95 коп., витрати на проведення дослідження в розмірі 2500 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 16.07.2020 року.

Суддя: