Справа № 758/4942/20
Провадження № 2-з/758/160/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

03 липня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без виклику учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гедьо А.С. про забезпечення позову та матеріали позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора комунального підприємства «Реєстратор» м. Київ Нікітіної Юлії Володимирівни, ОСОБА_2 , третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представлені адвокатом Гедьо А.С., звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46734937 від 06.05.2019 14:19:20 прийняте державним реєстратором КП «Реєстратор», м. Київ Нікітіною Юлією Володимирівною щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок загальною площею 52.9 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 52.9 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.06.2020 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовного засідання.

Одночасно з поданим позовом, позивачем через свого представника подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості будинок АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46734937 від 06.05.2019 р. 14:19:20 внесеного державним реєстратором комунального підприємства «Реєстратор», м. Київ Нікітіною Юлією Володимирівною, номер запису про право власності 31427740. Таку заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що позивачу побудована відповідачем 2 споруда (сарай / житловий будинок), право власності на яке просить припинити в позові, заважає вільно заходити та виходити з належному йому домоволодіння, та можливе відчуження такого об`єкта на користь третіх осіб - завадить виконання майбутнього рішення суду, а відтак просить накласти арешт на таке споруду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2020 р. в задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гедьо А.С. про забезпечення позову та матеріали позову ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Реєстратор» м. Київ Нікітіна Юлія Володимирівна, ОСОБА_2 , третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - відмовлено.

01 липня 2020 року позивачем через свого представника Гедьо А.С. знову подано заяву про забезпечення позову, в якій сторона позивача, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у даній справі, відповідач може відчужити спірне майно на користь третіх осіб, просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості будинок АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46734937 від 06.05.2019 р. 14:19:20 внесеного державним реєстратором комунального підприємства «Реєстратор», м. Київ Нікітіною Юлією Володимирівною, номер запису про право власності 31427740.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 - 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків вжиття заходів забезпечення позову.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В ухвалі від 19 липня 2018 року по справі № 133/828/18 Верховний Суд роз`яснив, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все це повинно бути мотивовано, а не бути шаблонним переписом диспозиції норми права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків передбачених цим Кодексом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, заявник не довів намірів відповідача 2 відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Посилання в заяві про можливість відчуження спірного майна на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Залишаючи без задоволення повторно подану заяву представником позивача про забезпечення позову, судом враховано, що заявником до заяви про вжиття заходів забезпечення позову повторно не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність ризиків невиконання потенційного рішення суду.

А відтак, суд дійшов висновку про відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи заяви про забезпечення позову, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання рішення суду у даній справі, та те, що відповідач-2 може відчужити спірне майно на користь третіх осіб.

Крім того, питання неправомірності набуття відповідачем 2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :91:179:0400, а також на якій правовій підставі взагалі мала відбутися реєстрація права власності на такий об`єкт, не є об`єктом дослідження в даній справі за відсутності посилання на ці обставини у позові та за відсутності відповідних позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у забезпеченні позову слід відмовити.

Відмова у забезпеченні позову не позбавляє позивача повторно звернутись до суду з новою заявою про забезпечення позову у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153, 157, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.15.5розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В:

В задоволені повторної заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гедьо А.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Реєстратор» м. Київ Нікітіної Юлії Володимирівни, ОСОБА_2 , третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова