Справа № 572/1328/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - Кудіної А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни в спрощеному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини будинку як окреме домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Сарненського районного суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить виділити належну йому частину будинку по АДРЕСА_1 коридор 2-1 - площею 13.4 кв.м., житлова кімната 2-2 - площею 10.9 кв.м., житлова кімната 2-3 - площею 9.2 кв.м., коридор 2-4 - площею 7,3 кв.м.) як окреме домоволодіння .

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 належало на праві спільної часткової власності йому та відповідачу.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області було визнано належну ОСОБА_2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 як окреме домоволодіння.

Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області №11 від 17.01.2014 року частині житлового будинку належній позивачу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 присвоєно адресу : АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що без виділення його частини будинку в окреме домоволодіння він обмежений, зокрема, у можливості продажу належної йому на праві власності квартири. Зазначає, що в позасудовому порядку присвоєння окремої поштової адреси належній йому на праві власності квартири АДРЕСА_3 не представляється можливим без виділення частки із майна в окреме домоволодіння, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_2 отримала копію ухвали про відкриття провадження 16.06.2020 року.

Відповідачем, відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд дослідивши надані докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування судами норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачем на обґрунтування позовних вимог надано копії наступних документів: договору дарування від 21.12.2011 року, згідно якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 (а.с.9); витягу про державну реєстрацію прав КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» № 32796465 від 06.01.2012 року, згідно якого ОСОБА_1 є власником 1/2 частини спірного житлового будинку, форма власності спільна часткова (а.с.10); архівного витягу з рішення Сарненської міської ради від 17.01.2014 року №11, яким було присвоєно об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 адреси: частині житлового будинку ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 ; рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03.03.2014 року в справі №572/5210/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки, яким позов було задоволено та розділено між співвласниками земельні ділянки, які знаходяться в АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які передані ним у спільну сумісну власність: для будівництва і обслуговування житлового будинку в розмірі 0,01000 га згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1, індексний номер 5482064 від 29.06.2013 р., кадастровий номер : 0:01:006:0069; для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,1421 га згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2, індексний номер 5482636 від 29.06.2013 року, кадастровий номер :01:006:0070. Право спільної сумісної власності на дані земельні ділянки припинено. Визнано право власності на земельні ділянки: для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_1 за: ОСОБА_2 , власника ? частини житлового будинку на земельну ділянку розміром 0,0469 га.; ОСОБА_1 , власником ? частини житлового будинку на земельну ділянку розміром 0,0531 га; для ведення особистого селянського господарства за: ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 0,0529 га.; ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,0892 га (а.с.13); ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 28.03.2014 року в справі №572/5210/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки, якою було в судовому рішенні Сарненського районного суду Рівненської області від 03.03.2014 року в цивільній справі № 572/5210/13-ц виправлено описку, замість : «0,01000 га» на «0,1 га» (а.с. 14); витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17788101 від 14.02.2014 року, згідно якого ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується також свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний № 17787391 від 14.02.2014 року (а.с.15); технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 .

З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування і розпорядження своїм майном.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1. ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Ч.4 статті передбачено, що договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Разом з тим, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). Крім того, у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу.

У справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток із присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У разі поділу жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона становить, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 та у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 161/5405/15-ц (провадження № 61- 2053св18).

ОСОБА_1 не надав доказів того, що відповідач по справі не дав своєї згоди на виділення його квартири в окреме домоволодіння та що він звертався до неї з даним проханням.

Крім того, позивачем не надано експертного висновку про можливість виділення його квартири в окреме домоволодіння, що належна позивачу частина домоволодіння є ізольованою від частини, що належать ОСОБА_2 , має окремий вихід, окремі системи енерго- і водозабезпечення, має окрему адресу і є технічна можливість виділення її в натурі з об`єкту нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності на неї та що виділ частки майна ОСОБА_1 не порушує прав інших співвласників на володіння, користування та розпорядження належними їм частками в зазначеному домоволодінні.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку що позивачем не доведено (не надано належних та допустимих доказів) позовних вимог, про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з його не обґрунтованість та не доведеністю.

На підставі ст.ст. 15,16,181,182,183,316,328,379,383,386 ЦК України, керуючись ст. 76,77, 81, 82, 178, 263, 279, 280-289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини будинку як окреме домоволодіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: