Справа № 740/6328/19
Провадження № 2/740/448/20
РІШЕННЯ

іменем України

23 червня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Капленка І.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Галицької сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на буд . АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов обґрунтовується тим, що даний будинок станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 відносився до суспільної групи господарства-робітничий двір, в якому проживала ОСОБА_2 , будинок не зареєстрований, правовстановлюючі документи на нього відсутні, що унеможливлює позивачу оформлення прийнятої спадщини після своєї баби ОСОБА_2 в нотаріальному порядку. Просить позов задовольнити.

Згідно заяви від 21 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 просить позов задовольнити та розглянути справу за відсутності.

Відповідно до відзиву на позовну заяву від 20 травня 2020 року Галицький сільський голова Пуховець В.Г . проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності.

Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Позивачем по справі є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Копією довідки Галицької сільської ради №03/23/294 від 13 червня 2014 року підтверджується, що у будинку АДРЕСА_2 , який мав статус робітничого двору, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст.ст.123, 126 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року) та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 02 березня 1973 року № 3 "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст.123 ЦК Української РСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.17 Закону України Про власність від 07 лютого 1991 року майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Дані положення поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15 квітня 1991 року.

Із врахуванням викладеного ОСОБА_2 станом на 15 квітня 1991 року не втратила право на даний будинок. Заперечення учасників справи з цього приводу відсутні.

Відповідно до копій довідок КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» №664 від 26 червня 2014 року та №02972 від 29 жовтня 2019 року станом на 31 грудня 2012 року буд. АДРЕСА_2 не зареєстрований. Відомості про самочинне будівництво у довідках не зазначені.

Технічний паспорт від 16 червня 2014 року засвідчує прийняття вказаного будинку до експлуатації.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ніжині Чернігівської області, реєстрація смерті проведена Галицькою сільською радою Ніжинського району, спадщину останньої прийняла позивач по справі ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом від 07 грудня 1995 року, шляхом подачі нотаріусу заяви про її прийняття, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи після ОСОБА_2 , наданої на запит суду.

Докази щодо інших спадкоємців, які прийняли спадщину ОСОБА_2 , недійсності, скасування чи зміни заповіту від 07 грудня 1995 року,-станом на час розгляду справи відсутні.

Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Голік Л.В. від 15 листопада 2019 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Із врахуванням викладеного вищезазначений будинок входить до складу спадщини ОСОБА_2 , цивільна правоздатність спадкодавця, як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент її смерті, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачу оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачем права власності на даний житловий будинок в судовому порядку.

Визнання відповідачами позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 200, 206, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторонам по справі роз`яснити, що відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження, який встановлений у рішенні суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя В.Олійник.