УХВАЛА

судового засідання

"02" липня 2020 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Мацко Х.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника позивача - адвоката Петельки О.О. про відвід судді Мартинишин М.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: Служби у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав -

встановив:

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , з участю третьої особи: Служби у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Представник позивача - адвокат Петелька О.О. подала заяву про відвід судді Мартинишин М.О. з тих підстав, що вона є двоюрідною сестрою судді, яка розглядає дану справу. На підставі п.1 ч.1 ст.36 ЦПК України просить задоволити відвід судді.

Керуючись ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що заву слід задоволити з наступних підстав.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України(в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.).

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Згідно ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2,3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно ч.9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особам, що беруть участь у справі, довіри до суду, який розглядає справу, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду та виходячи із вимог п.1 ч.1 ст. 36 ЦПК України, що представник позивача - адвокат Петелька О.О. є рідною сестрою судді Мартинишин М.О., а тому слід заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 33, 36, 40, 41, 247, 259-260 ЦПК України -

постановив:

Задовольнити заяву представника позивача - адвоката Петельки О.О. про відвід судді Мартинишин М.О. у цивільній справі № 465/2986/20, провадження № 2/465/2540/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: Служби у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Матеріали справи передати до цивільної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Мартинишин М.О.