СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18299/19

пр. № 2/759/1422/20

07 липня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Марус А.О.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 щодо отримання грошової компенсації вартості частки 1/9 у спільному майні квартири АДРЕСА_3 у зв`язку з недосягненням згоди з відповідачем, який є власником 9/9 частин квартири щодо володіння та користуванням спільною власністю, а також неможливістю виділу її частки в натурі.

Ухвалою суду від 04.10.2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження, визначено дату та час судового засідання.

Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін.

29.11.19 до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 . У своєму відзиві відповідач визнає позов частково, зазначаючи, що у розрахунку поданому позивачем вартість 1/9 частки квартири є завищеною. Таку обставину відповідач обґрунтовує неправильно проведеним розрахунком вартості 1/9 частки квартири.

28.01.2020 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Позивач просить зменшити позовні вимоги у зв`язку з отриманням нового звіту про вартість квартири та 1/9 її частки.

07.07.2020 року позивач та відповідач, які повідомлені судом про місце та час розгляду справи не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи. Будь-яких заяв від учасників справи до суду не надходило. Розгляд справи відбувається за відсутностю позивача, що передбачено ч.3 ст. 223 ЦПК України та за відсутністю відповідача.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 321 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Випадки, коли співвласник майна бажає припинити за собою право власності належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються статтею 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідач у своєму відзиві частково визнає позовні вимоги, та посилається на те, що розрахунок вартості квартири від 16 травня 2019 року (а.с. 38) закінчив свій термін дій, а також містить помилки у розрахунках. Це дає підставу суду вважати, що оцінка вартості 1/9 частки квартири має бути здійснена за новим розрахунок. Так, відповідач надав такий розрахунок, залучивши до матеріалів справи новий звіт від 2 грудня 2019 року ( а.с. 86) разом з заявою про зменшення розміру позовних вимог. Судом при дослідженні нового звіту від 2 грудня 2019 року не було виявлено обставин, що давали б підстави вважати його помилковим. А отже вимога відповідача щодо застосування нового звіту є задоволеною, та з відзиву вбачається, що позов, з огляду на нові обставини, має бути задоволений. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов має бути задоволений в повному обсязі відповідно до позовної заяви та внесеними в неї змінами заявою про зменшення позовних вимог.

Вирішуючи цивільні справи даної категорії, суд повинен переконатись у тому, чи може відповідач за своїм матеріальним станом виплатити позивачу компенсацію за частку, якою володіє відповідач.

Відповідач у своєму відзиві просить розстрочити виконання судового рішення на один рік.

Згідно п.2 ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Суд вважає, що заявлена в позовних вимогах сума є відносно великою, а тому відповідачу має бути наданий термін на її виплату. Розстрочення суми забезпечить виконання ч.6 ст. 3 ЦК України.

Керуючись статями 3,183, 321, 364, ЦК України, статями 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про отримання грошової компенсації вартості частки у спільному майні, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )( РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )( РНОКПП НОМЕР_2 ) - 122 383 ( сто двадцять дві тисячі триста вісімдесят три) гривні, як компенсацію за 1/9 частки квартири АДРЕСА_3 .

Розстрочити виконання цього рішення на термін в один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )( РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )( РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )( РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1480 гривень 10 копійок ( тисяча чотириста вісімдесят гривень десять копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: Миколаєць І.Ю.