Номер провадження: 22-ц/813/7398/20
Номер справи місцевого суду: 2-1874/2007
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду Князюка О.В., в порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2007 року Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалено рішення по справі, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у вигляді 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку щомісячно починаючи з 24 липня 2007 року до досягнення малолітніми дітьми повнолітнього віку, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - до 11.05.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням 25.06.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права ставить питання про зміну резолютивної частини рішення, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції у наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у вигляді 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку щомісячно починаючи з 24 липня 2007 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Апелянтом також подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року у справі №1874/2007.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що відповідач не повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, не був присутній під час проголошення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року, копія вищевказаного рішення відповідачу не надсилалась та не видавалась, тобто відповідач не отримував ані вступної та резолютивної частини рішення, ані повного тексту.

Крім того, апелянт вказує, що наявне у справі повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою «отримано за довіреністю» підписано невідомою відповідачу особою.

ОСОБА_1 вказує, що повний текст оскаржуваного рішення ним було отримано лише 15.06.2020 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні та позовні вимоги визнав, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 15-17) та рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року (а.с. 18-19).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 виконував оскаржуване рішення.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 достименно було відомо про існування оскаржуваного рішення під час його ухвалення -13 вересня 2007 року.

За таких обставин, твердження, викладені в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року не відповідають дійсності та повністю спростовуються матеріалами справи.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне провадження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ("Олександр Шевченко проти України", "Трух протии України").

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України".

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

В силу ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Звернення до суду неможливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Оскільки у заяві не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, які б могли свідчити про наявність непереборних обставин, за яких заявник не подав апеляційну скаргу у передбачений законом строк, тому суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За таких обставин, враховуючи, відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 357, 358, 389, 390 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2007 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Одеського апеляційного суду О. В. Князюк