Номер провадження: 22-ц/813/5216/20
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» про визнання дій протиправними, визнання права позивача на пільгу, визнання відсутності заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію в сумі 1 373,22 гривень за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року та про стягнення моральної шкоди в сумі 446 177, 16 гривень, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Луняченко В.О. 16 грудня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив суд визнати дії АТ «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж щодо вимагання боргу за спожиту електроенергію протиправними; визнати відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж за спожиту електроенергію в розмірі 1 373, 22 гривень за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 роки; стягнути з АТ «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж моральну ( немайнову) шкоду в сумі 446 177,16 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, застосовуючи неправильно методику розрахунку пільги та розрахункового періода, незаконно нарахував заборгованість за спожиту електричну енергію, відмовляється здійснити перерахунок, незважаючи на чисельні звернення споживача, що привело до погіршення стану здоров`я.

Рішенням Київськкого районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, справа була розглянута судом неповно, обставини по справі з`ясовано не об`єктивно, а відтак, оскаржуване рішення суду є необгрунтованим та підлягає безумовному скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у спірному періоді діяв Договір про користування електричною енергією від 11 квітня 2005 р (далі - Договір)., який переукладався в новій редакції від 05 квітня 2016 р., та був відкритий особовий рахунок №0300 НОМЕР_1 .

За п. 1 Договору сторонами погоджено, що за цим Договором енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію в межах дозволеної потужності ЗкВт до межі розподілу належності електроустановок споживача та електропостачальника, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати використану електричну енергію за діючими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 16 Договору, оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником, у термін, зазначений у рахунку, за діючими тарифами (цінами) для населення, які встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пункт 28 Договору передбачав, що цей Договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до цього Договору зміни або доповнення.

Пункт 29 Договору передбачав, що Договір може бути розірваний достроково у разі зміни Споживачем місця проживання і остаточного припинення користування електричною енергією та у разі неможливості ним виконувати свої зобов`язання по цьому Договору з інших причин.

Як вірно вказано у рішенні суду, позивач не заперечував визначений загальний обсяг спожитої електроенергії в конкретному звітному періоді, однак не погодився з тим, яким чином АТ «Одесаобленерго» обраховує розмір спожитої електроенергії за наданою пільгою та різницю обсягу спожитої електроенергії, яка підлягає до сплати.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів ( ч.2 ст. 627 ЦК ).

Стаття 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає пільги особам з інвалідністю внаслідок війни, зокрема 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Відповідно до ч.1 порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23 квітня 2012 р. №498 (надалі - Порядок) передбачено, що Цей Порядок є обов`язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - ліцензіати) при здійсненні постачання електричної енергії населенню.

Відповідно до п. 2.2. Порядку пільги в оплаті за спожиту електроенергію, передбачені законодавством для різних категорій громадян, надаються тільки за місцем проживання. Якщо споживач має право на декілька пільг одночасно, йому надається тільки одна з пільг за його вибором. Норми споживання електричної енергії населенням, установлені законодавством, у межах яких надаються пільги та субсидії населенню, застосовуються до обсягів електричної енергії, спожитих від О кВт год до встановленої норми.

Відповідно до ч.3 Постанови КМУ від 06 серпня 2014 р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено такі соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, зокрема: для користування послугами з електропостачання (до 31 грудня 2017 р.) в житлових приміщеннях (будинках): у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 90 кВт-г на місяць на сім 'ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково ЗО кВт-г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 210 кВт-г на місяць; для користування послугами з електропостачання (з 1 січня 2018 р.) у житлових приміщеннях (будинках): у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 70 кВт-г на місяць на сім 'ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт-г на місяць на коленого іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 190 кВт-г на місяць; Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються підприємствами та організаціями у безготівковій формі шляхом зменшення або звільнення від оплати за послуги, і обраховуються як знижка оплати за фактично спожитий обсяг пільгових послуг, але не більше встановлених норм споживання (за наявності засобів обліку), або за обсяг послуг, визначений за нормами споживання (за відсутності засобів обліку).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору між позивачем та відповідачем є проведений розрахунок застосування пільг при обрахунку використаної електричної енергії, при цьому сам обсяг електроенергії, який було спожито, визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню.

Позивач у своїх розрахунках вказував, що методика, яку застосовує відповідач про розрахунку пільг, не відповідає вимогам законодавства, що привело до створення боргу, який не відповідає дійсності.

В свою чергу, згідно розрахунків, наданих відповідачем у відзиві на позов зазначено, що зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця.

Середньодобове споживання визначається, виходячи з даних про покази засобу обліку, зафіксовані між двома послідовними зняттями, та кількості днів між цими зняттями показів.

Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим).

Відповідно, позивачем не заперечувався визначений обсяг електричної енергії визначений АТ «Одесаобленерго» з 01 числа попереднього місяця по 01 число поточного розрахункового місяця.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що проведений позивачем розрахунок є помилковим, з урахуванням контрразрохунку відповідача, в якому на прикладі травня 2016 р., доведено неправильність рахунку, проведеного позивачем: 100% пільга = 120 кВт (90 кВт +30'кВт на члена сім`ї). При цьому, згідно постанови НКРЕКП від 26 лютого 2015 р. №220, спожитий обсяг електричної енергії має обчислюватися за тарифом: до ЮОкВт - коп. від 100 кВт до 600 кВт - 99 коп., понад 600 кВт - 156 коп. Дійсно, як вказує позивач, пільгових 120 кВт є третьою частиною травневого споживання 360 кВт. Втім, позивач помилково вважав, що 314,40 - вартість травневого споживання, має бути розділено на три. Таким чином може бути розділено обсяг спожитий, тобто 360 кВт. а не вартість, оскільки загальний обсяг розподіляється згідно наведеними тарифами і визначений із загального обсягу пільговий обсяг також розподіляється на тариф до 100кВт - коп., від 100 кВт до 600 кВт - 99 коп., понад 600 кБт - 156 коп. Крім того, неможливо визначити 100% норми пільги, помножуючи тариф 0,57 гри. на норму пільгового добового споживання на 8,6111, оскільки законодавець в постанові НКРЕКП від 26 лютого 2015 р. №220 до розрахунку включає чітко кількість днів, тобто, в даному випадку - 9 та 22. АТ «Одесаобленерго» суму в розмірі 57,00 гри. за 100кВт за 9 днів до 100% не відносить до норми пільги (як вартість 100 кВт із 120 кВт), оскільки за 9 днів пільгових є 35 кВт. З 22 днів пільгові є 65 кВт по тарифу 0,57 грн., (які в сукупності 35 кВт та 65 кВт складають 120 кВт.) та решта 20 кВт із 22 днів, які є пільговими, розраховуються за тарифом 0,99 грн.

Таким чином, визначення (крок 6)85, 7828 за 22,39 дня є помилковим та безпідставним, оскільки за 22 дня пільговий обсяг АТ «Одесаобленерго» визначало з урахуванням двох тарифів 0,57 грн. та 0,99 грн.

З урахуванням наведеного, суддійшов вірного висновку про те, що добуток позивача у розмірі 104,80 грн. є необґрунтованим та визначеним не у відповідності до постанови НКРЕКП від 26 лютого 2015 р. №220. Крім того, безпідставними є другий варіант розрахунку позивача, оскільки постанова НКРЕКП від 26 лютого 2015 р. №220 не визначає середнього тарифу, та третій варіант розрахунку, оскільки до розрахунку включаються різні тарифи, а такий варіант визначення можливий тільки при застосуванні одного тарифу.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновокм суду про те, що відсутність незаконних дій відповідача по розрахунку за спожиту електричну енергію є підставою як для відмови у задоволені вимог про визнання дій щодо нарахування заборгованості, так і щодо визнання відсутності боргу, а також підставою для відмови у задоволені позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди, так як моральна шкода стягується при доведеності її наявності, а в даному випадку, позивачем не було доведено самого факту спричинення йому моральної шкоди діями / бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідач, застосовуючи неправильно методику розрахунку пільги та розрахункового періода, незаконно нарахував заборгованість за спожиту електричну енергію.

Так, у в травні 2016 р. АТ «Одесаобленерго», користуючись правом контролю правильності знімання споживачем показів засобу обліку, здійснило контрольний зйом показань приладу обліку позивача 10 травня 2016 р., а тому й розрахунок проводитвся за деталізацією за 9 та 22 дні в загальному за 31 день, оскільки покази засобу обліку на 10 травня 2016 р. змінилися в сторону збільшення з 01 травня 2016 р.

При цьому, контрольний зйом показів засобу обліку є правом постачальника електричної енергії, що жодним чином не порушує та не впливає на права чи обов`язки апелянта, як вказує останній.

З урахуванням наявних у постачальника показів з 01 травня 2016 р. по 10 травня 2016 р. та з 10 травня 2016 р. по 01 червня 2016 р., АТ «Одесаобленерго» визначило загальну кількість спожитої електроенергії в травні 2016 р. - це 360 кВт/г, які не заперечувалось позивачем.

Як вбачається з листів, які направлялися позивачу на його звернення, у них наводиться детальний розрахунок проведеного обрахування як загального обсягу електричної енергії за конкретний місяць з застосуванням вказаних у рішенні тарифів, так і визначений із загального обсягу пільгового обсягу, який також помножувався на відповідний тариф.

При цьому, пільгові 120 кВт вирахували зі споживання за весь розрахунковий місяць (31 день) з 9 днів та 22 днів, з яких за 9 ти днів пільговий обсяг склав 35 кВт, з 22 днів пільговий обсяг склав 85 кВт.

В наступному, 100 кВт пільгового обсягу помножено на тариф 57 коп. та отримано 57 грн., аналогічно 20 кВт із 120 кВт пільгового обсягу помножено на тариф 99 коп. та отримано 19,80 грн., загалом пільгове споживання склало 76,80 грн.

Таким чином, пільговий обсяг обраховується не з 9 днів, і не з якоїсь іншої кількості днів, а з усіх днів в розрахунковому періоді.

Таким чином, АТ «Одесаобленерго», розраховуючи обсяг електричної енергії з урахуванням 100% пільги, діяло у відповідності до прийнятих договірних зобов`язань за договором на користування електричної енергії, укладеним із позивачем та з урахуванням норм діючого законодавства.

Щодо стягнення моральної шкоди, про яку заявлено ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, то колегія суддів зазначає настпуне.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджуєтться із висновком суду про те, що недоведеним є факт завдання апелянту матеріальної шкоди,також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням завдавана шкоди.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2018 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 07 липня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе