Номер провадження: 22-ц/813/7136/20
Номер справи місцевого суду: 495/1786/19
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2020 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

05 березня 2019 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК»,звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 121 222,97 грн. за кредитним договором б/н від 14.12.2009 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте зобов`язання за кредитним розрахунком не виконала, у зв`язку з чим у відповідачки станом на 18.02.2019 року утворилась заборгованість у сумі 200 297,53 грн., з яких:

-4 714,77 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-190 498,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5 084,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією.

Таким чином, представник позивача, враховуючи своє право вимагати на свій розсуд будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, просив стягнути з відповідачки 121 222,97 грн., з яких:

-4 714,77 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-116 508,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 14.12.2009 року по 31.07.2018 року.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про скасування заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2020 року та постановлення нового - про задоволення позовних вимог Банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 14.08.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 14.08.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (а.с. 80-83), у зв`язку з чим розгляд справи призначено ухвалою суду від 07.08.2020 року та відбувся 14.08.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що на момент звернення Банку до суду з позовом сплинув термін позовної давності, встановлений чинним законодавством у три роки, оскільки кредитний договір був укладений 14.12.2009 року, останнє погашення за кредитом відповідачка ОСОБА_1 сплатила 19.01.2016 року, однак з позовною заявою Банк звернувся лише 05.03.2019 року.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору без номеру від 14.12.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно довідки, відповідачці було надані кредитні картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 термін дії останньої до 08/16, тобто картка була перевипущена.

Про факт отримання цих карток свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувалась карткою з терміном дії 08/16, зокрема, знімала кошти у банкоматах, розраховувалась в торгівельній мережі, що неможливо здійснювати без наявної картки, а також частково сплачувала заборгованість.

За умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної картки. Після закінчення строку дії карти, на вимогу клієнта видається нова картка, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку (п.п. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3. Умов). Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто із сторін не заявляв про намір його припинення, така заява до Банку від позичальника не надходила.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11 Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік).

Таким чином, оскільки картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, то слід дійти висновку про те, що строк дії картки - до останнього дня 08/16 року. У зв`язку з тим, що Банк звернувся до суду з позовом 21.02.2019 року, який надійшов до суду 05.03.2019 року, тобто в межах строку позовної давності, то Банком цей строк не пропущений.

Відповідно до ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.

Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у справі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду, такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Оскільки відповідно до положень статті 267 ЦК України наслідки спливу позовної давності підлягають застосуванню судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а така заява відповідачки ОСОБА_1 в справі відсутня, то суд не вправі відмовляти в позові з підстав спливу позовної давності.

Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що до вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про повернення отриманих у користування коштів в повному обсязі підстави для застосування позовної давності відсутні, користування коштами отриманими в межах встановленого на платіжну картку кредитного ліміту доведено, відтак, висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про повернення тіла кредиту не відповідає положенням частин 3,4 статті 267 ЦК України.

Разом з тим, 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з огляду на відсутність підстав для застосування строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 4 714,77 грн.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 03 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд апеляційної інстанції констатує відсутність правових підстав для задоволення заявлених банком вимог, в частині стягнення з відповідача процентів в сумі 116 508,20 грн.

Крім того, апеляційний суд також вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (14 грудня 2009 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05 березня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг із Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання другої сторони до запропонованого договору.

Що стосується морального аспекту кредитних правовідносин, що склалися між сторонами, то колегія суддів зазначає, що взявши в кредит 5 500 грн, відповідач ОСОБА_1 сплатила суму кредиту в загальній сумі 10 192,13 грн. і має сплатити за даним судовим рішенням ще 4 714,77 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2020 року скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог Банку, лише в частині стягнення тіла кредиту, в сумі 4 714,77 грн.

В решті позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити, як заявлених безпідставно.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати.

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише на 3,89%, то з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 74,72 (1921 грн. х 3,89% = 74,72 грн.), та сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 112,09 грн. (2881,50 грн. х 3,89 % = 112,09 грн.)

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 186,81 грн. (74,72 грн. + 112,09 грн.), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ: 14360570, заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором, б/н від 14 грудня 2009 року,у розмірі 4714,77 грн. ( чотири тисячі сімсот чотирнадцять гривень 77 копійок).

В решті позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» відмовити, як заявлених безпідставно.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», , витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовом і за подання апеляційної скарги у загальній сумі 186,81 грн. (сто вісімдесят шість гривень 81 копійку).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева