Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/95/20

№пр. 2/384/46/2020

25 червня 2020 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Рябова М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Оніщук Володимир Іванович до Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Адвокат Оніщук Володимир Іванович , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовної заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У визначений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_3 ..

Відповідно до матеріалів заведеної спадкової справи за №125/2018, номер у Спадковому реєстрі 62727814 вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_3 , які прийняли спадщину, є сини спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкове майно, яке належало спадкодавцеві, складається з:

-земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :02:000:5202 загальною площею 0,6380 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 694097, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 08 квітня 2010 року;

-земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :02:000:5029 загальною площею 1,2760 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 090863, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 09 серпня 2006 року;

-земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року;

-житлового будинку під АДРЕСА_1 ;

-суми соціальної виплати - субсидії для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077 грн. 65 коп.

09.01.2019 року спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали договір про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Науменком Ф.С., згідно з яким до позивача ОСОБА_1 перейшло право власності на:

-1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року;

- житловий будинок під АДРЕСА_1 ;

-суму соціальної виплати - субсидії для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077 грн.65 коп..

09 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Науменка Ф.С, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті батька, яка складається з житлового будинку під АДРЕСА_1 . Однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав, не надання позивачем документів нотаріусу, які посвідчують право власності на вказаний житловий будинок.

У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , оскільки у нього не має іншої можливості для реалізації своїх спадкових прав на вищевказане спадкове майно у вигляді житлового будинку.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися. Представник позивача та позивач подали до суду заяви, в яких просять справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність представника Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 2 липня 1977 року Вільшанським райвідділом РАЦС Кіровоградської області, актовий запис №49. У вказаному свідоцтві батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.8).

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 02 квітня 2018 року Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 33 (а.с.9).

Згідно з довідкою № 909/02-14 від 01.11.2018 року, виданою приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменком Ф.С., ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 125/2018, номер у Спадковому реєстрі НОМЕР_3 (а.с.23).

Відповідно до копії вищевказаної спадкової справи за №125/2018 року, ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_4 19 липня 2018 року подали заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Вільшанського районного нотаріального округу Науменко Ф.С..

09 січня 2019 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклали договір про поділ спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу - Науменко Ф.С.. Відповідно до зазначеного договору до ОСОБА_1 перейшло право власності на:

-Ѕ (одну другу) частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 108;

-житловий будинок під АДРЕСА_1 ;

-суму соціальної виплати - субсидію для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077,65 (три тисячі сімдесят сім) грн. 65 коп.

09 січня 2019 року ОСОБА_1 оформив свої спадкові права на:

-Ѕ (одну другу) частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :02:003:0251 загальною площею 4,8293 га, за земельними угіддями: рілля, яка розташована на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 075353, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 грудня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 108, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_4 (а.с.14);

-суму соціальної виплати - субсидію для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива на 2018 рік в сумі 3077,65 (три тисячі сімдесят сім) грн. 65 коп., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_5 (а.с.13).

09 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області Науменко Ф.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з житлового будинку під АДРЕСА_1 , але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказаний житловий будинок, про що свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 січня 2019 року (а.с.16).

Відповідно до копії архівної довідки КП «БМБТІ» №156 від 23.10.2018 року, станом на 01.01.2013 року за даними реєстрових книг КП «БМБТІ» право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 20).

Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого Комунальним підприємством «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначений будинок побудований у 1973 році (а.с.17-19).

В судовому засіданні було оглянуто копію погосподарської книги №6 Вільшанської сільської ради народних депутатів за період з 1991 по 1995 роки, особовий рахунок 216, згідно якої ОСОБА_3 значиться власником житлового будинку, розташованого в с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за №97 від 05.10.1992 року, домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 , про що свідчить довідка Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області за №221 від 01.11.2018 року (а.с.21).

В документах архівного фонду «Вільшанська селищна рада та її виконавчий комітет Вільшанського району Кіровоградської області» у протоколах засідань виконкому за 1992 рік у рішенні від 05 жовтня 1992 року № 97 «Про визнання права власності на домоволодіння в с. Калмазове» значиться ОСОБА_3 (виправлено олівцем на « ОСОБА_3 ») власником домоволодіння по АДРЕСА_1 (протокол від 05 жовтня 1992 р. № 8), що підтверджується копією архівної довідки Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.11.2018 року №Ш-32/1/0/1/01-70 (а.с.22). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачає обов`язкової реєстрації таких прав.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 13 червня 2012 року за наслідками розгляду справи за №6-54цс12).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництвапостановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319, від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно" рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року (надалі Інструкція), реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністра Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у погосподарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Житлові будинки, побудовані до 05 серпня 1992 року на земельній ділянці, яка була відведена для такого будівництва та у сукупності з висновком про технічний стан і погодження з відповідними службами судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючий документ.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивач, як спадкоємець, не може оформити спадщину після смерті свого батька.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що право власності спадкодавця на спірний будинок встановлено матеріалами справи, підтверджено технічним паспортом від 16.10.2018 року та записами в погосподарських книгах.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів належність ОСОБА_3 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , і таких доказів суду не надано.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, спадкове майно належало спадкодавцю ОСОБА_3 , а тому порушене право позивача на успадкування майна підлягає судовому захистові.

За таких обставин суд вважає, що є усі достатні підстави для визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області. Разом з цим, суд враховує те, що відповідач визнав позов в повному обсязі і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду у розмірі 840 грн. 80 коп. залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Оніщук Володимир Іванович, до Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом -задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області. Судові витрати залишити по фактично понесеним. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вільшанська селищна рада Вільшанського району Кіровоградської області, , адреса: вул. Центральна, 15, смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області. Повний текст судового рішення складено 03 липня 2020 року.

Суддя О.О. Сорокіна