Справа № 661/3201/20
Провадження № 2-о/661/99/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Пилипенка С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Яковлєвої М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ; заінтересована особа: Новокаховський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Красноперекопськ, АРК Україна, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про смерть.

В судове засідання заявниця не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

За таких обставин суд вважає з можливе розглянути справу у відсутність заявника та представника заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 виданого 06.08.1988 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Згідно з паспортом громадянки України НОМЕР_3 виданого Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області виданого 04.03.1998 року вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно відповіді Новокаховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.08.2020 року № 174-20/1774 про відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Красноперекопськ, АРК Україна, відмовлено з тих підстав, що документи, надані для реєстрації, не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони видані на тимчасово окупованій території України та, відповідно до ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є недійсними і не створюють правових наслідків.

За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 року.

Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину.

За правилами ст.1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тurкеу», «Сургus v. Тurкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilassu аnd Оthers v. Моldovа and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia casе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ в порядку статті 317 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про смерть № С-00489 від 28.04.2020 року, виданої керівником органу який здійснює державну реєстрацію актів цивільного стану ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Красноперекопськ, АРК Україна, причина смерті - атеросклеротична хвороба серця.

Заявниця ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть ОСОБА_2 в органах РАЦС на території України; встановлення вказаного факту необхідне заявниці для оформлення державної реєстрації смерті її батька, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до правил ст. 315 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,13,81,263-265,315,317,319,352,354 ЦПК України,Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті особи чоловічої статті - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Красноперекопськ, Автономна Республіка Крим, який проживав за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду надіслати до Новокаховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для державної реєстрації смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Новокаховський міський суд Херсонської області.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя С. В. Пилипенко