Справа № 487/9301/19
Провадження № 2/487/977/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 червня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає там. На даний час у позивача як власника виникла необхідність розпорядитись вказаним майном, але відповідач не знявся з реєстрації, тому позивач змушена звернутись до суду.

30 січня 2020 року відкрито провадження у справі, призначене підготовче засідання.

28 травня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання.

До судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалася відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.11.2019 р.

Відповідно до інформації, яка викладена у довідці від 27 червня 2019 року за вих. №148, що видана ЖКП «Бриз» ЖЕК №2 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 (зять) з 08.02.2007 р. та ОСОБА_2 з 14.10.2003 р.

Як вбачається з акта від 27 червня 2019 р., який посвідчено паспортистом ЖЕК №2, у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 в зазначеній квартирі не проживає з 2003 р.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 не проживає без поважних причин, а тому втратив право користування цим житлом. Доказів протилежного останній до суду не надав, а за такого вимоги позивача є обгрунтовними, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-80, 89, 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,(місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 25 червня 2020 року.

Суддя: З.М.Сухаревич