Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/344/19
№ 2/733/5/20
Рішення

Іменем України

"15" червня 2020 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Карапиш Т.В.

при секретарі: Донченко В.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника органу опіки та піклування Парафіївської селищної ради Чигрин Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміну черговості спадкування.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміну черговості спадкування, вказуючи на те, що з січня місяця 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 він проживав однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 . За цей період часу вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного, окрім того спільно облаштували будинок, за спільні кошти проводили поточні ремонти. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 . З 2017 року ОСОБА_6 тяжко хворіла: дерматофібросаркома м`яких тканин правого плеча ІІБст., метастази пухлини в регіональні лімфовузли, метастази в легені. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. За життя остання заповітів не складала. Протягом тривалого часу він опікувався над ОСОБА_6 , купував ліки, продукти харчування, готував їжу, обробляв присадибну земельну ділянку, займався господарством, сплачував комунальні платежі, надавав іншу допомогу, оскільки внаслідок хвороби та перенесеного хірургічного лікування, поліхіміотерапії, радіотерапії вона потребувала догляду.

Наразі він продовжує проживати в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 з надвірними будівлями , розташованої за вищевказаною адресою. ОСОБА_1 своєчасно звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , проте нотаріусом йому було усно повідомлено про порядок та черговість спадкування, наявність спадкоємців першої черги та про те, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем першої черги за законом. Оскільки заповіту спадкодавиця не складала, то факт проживання однією сім`єю повинен встановити суд, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні та надали суду відзив на позовну заяву про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості спадкування.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти позову та підтвердив факт спільного проживання батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_6 як чоловіка та жінки однією сім`єю. Також вказує, що вони разом вели спільне господарство, ОСОБА_1 проводив ремонтні роботи в будинку та виконував різні сільськогосподарські роботи по господарству. Працював батько в місцевого підприємця, а отримані кошти надавав в сім`ю для їх проживання та лікування матері.

Представник органу опіки та піклування Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області Чигрин Л.М. в судовому засіданні просила вирішення вищевказаного питання покласти на розсуд суду, але враховуючи те, що відповідачем по справі являється неповнолітня особа ОСОБА_5 , інтереси якого вона представляє як орган опіки та піклування, також просила, щоб частка спадкового майна, яка належить останньому за законом не була змінена.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що проживає поруч з позивачем та їй відомо, що останній з 2000 року по день смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в АДРЕСА_1 . Вони проживали як звичайна сім`я, мають спільного сина ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_6 захворіла, то всі господарські роботи виконував позивач. ОСОБА_6 перенесла операцію, на зовнішній вигляд остання була слабкою. В лікарню її возили і доньки, і чоловік. Коли вона прийшла до ОСОБА_6 в гості, то останній стало погано. Вона зателефонувала до роботодавця ОСОБА_1 та повідомила, що дружині останнього дуже зле, в зв`язку з чим попросила, щоб ОСОБА_1 негайно приїхав додому. Телефонів доньок ОСОБА_6 у неї не було. Викликавши швидку, через деякий час остання померла.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 прожили разом 18 років як чоловік та дружина. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_5 . Вони разом вели спільне господарство. ОСОБА_1 продав свій будинок, а за отримані кошти придбали деяке майно в господарство, провели газ. Бачила, що інколи ОСОБА_1 випивав спиртні напої. Коли захворіла ОСОБА_6 , то біля неї поруч були позивач та їх спільний син. Бачила також як приїжджали доньки ОСОБА_6 від першого шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона їхала в автобусі разом із ОСОБА_6 в м. Ічня. Зі слів останньої їй стало відомо, що вона їде в аптеку за ліками та кросівками для сина. Також зазначила, що ОСОБА_6 сама ходила без сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству із позивачем та зазначила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали як звичайна сім`я. Позивач працював неофіційно, а ОСОБА_6 - в Національному історико-культурному заповіднику «Качанівка». Вони вели спільне господарства, газифікували будинок. Доньки приїжджали та допомагали. Були сімейні сварки, коли ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Коли захворіла ОСОБА_6 , то вона приходила до неї робити уколи. Останні місяці вона була на лікарняному, на роботу не виходила. До останнього дня ОСОБА_6 сама себе обслуговувала, самостійно ходила, тобто не перебувала в безпорадному стані. Похованням її займалися всі рідні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом із ОСОБА_6 в Національному історико-культурному заповіднику «Качанівка». Також вказала, що позивач раніше також працював в заповіднику сантехніком. Бачила останнього неодноразово в стані сп`яніння. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що ОСОБА_1 дуже часто випивав, в результаті чого виникали сімейні сварки. Коли ОСОБА_6 захворіла, то на її лікування збирали кошти працівники заповіднику. Також і лікуванні останньої допомагали її доньки, особливо донька ОСОБА_11 . В період між лікарняними вони приходила на роботу самостійно без сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 жили як одна сім`я, мають спільного сина. Бували сімейні сварки, коли ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 була на останньому дзвінку в сина ОСОБА_5 . В період лікування їздила до м. Чернігів самостійно. Від першого шлюбу в ОСОБА_6 є три доньки. Були випадки, що донька ОСОБА_6 . ОСОБА_19 неодноразово проживала у неї, тому що остання не хотіла іти додому, так як позивач, який доводився останній вітчимом, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_6 захворіла, то остання до останнього дня самостійно ходила та виконувала деякі хатні роботи. В безпорадному стані не перебувала. Приїжджали також допомагати доньки.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що позивач являється їй вітчимом, а відповідачі рідними братом та сестрою. ОСОБА_1 став проживати з її матір`ю, коли їй було 9 років. Перші три роки спільного проживання були нормальними, а після народження брата ОСОБА_5 , ОСОБА_1 почав вживати спиртні напої та вчиняти домашні сварки. Коли останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, то вона разом із сестрами виконувала роботи по домашньому господарству. Також він бив ОСОБА_6 , свідком чого вона неодноразово була. Коли захворіла мама, то вона з нею їздила в лікарні, неодноразово допомагала коштами на лікування. Був лише один раз, коли в лікарню ОСОБА_6 відвіз позивач, який також в цей період сам звертався за медичною допомогою. В періоди, коли матір була в лікарні, брат ОСОБА_5 проживав у неї. 28 липня 2018 року вона бачила маму останній раз, яка приїздила до неї на роботу. Про смерть ОСОБА_6 їй повідомив позивач. В проведенні поховання брали участь її рідні, а позивач лише вказав місце, де поховали матір, та дав кошти на придбання вінка. Пізніше їй стало відомо, що у ОСОБА_1 з`явились нові відносини.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що була вдома у ОСОБА_6 05 червня 2018 року та забирала грошові кошти на випускний сина ОСОБА_5 . Вони сиділи та спілкувалися, а коли прийшов додому ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, то виникла сварка. Також вказала, що ОСОБА_6 була особисто на випускному сина в школі, мала звичайний вигляд, нічим не обмежена, лише в косинці. Зі слів останньої їй відомо, що в сім`ї були часті сварки, так як ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями. Із доньок більше всіх їй допомагала ОСОБА_11 , яка часто до неї приїжджала.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердила факт того, що ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_6 більше сімнадцяти років як чоловік та жінка, вели сумісне господарство. Останні два роки до смерті ОСОБА_6 роботи по домашньому господарству робив позивач разом із сином. Також вказує, що ОСОБА_6 в безпорадному стані не була.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1 працює в нього та йому відомо, що зароблені кошти останній витрачає на лікування ОСОБА_6 та утримання сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла спадкодавиця - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с.11).

В період з січня 2000 року до дня смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_1 безперервно проживав з останньою однією сім`єю без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 , вели спільно господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, були зареєстровані за однією адресою. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Встановлене підтверджується актом, складеним 20 травня 2019 року комісією у складі депутата Парафіївської селищної ради Ічнянського району ОСОБА_17 та сусідів ОСОБА_7 і ОСОБА_15 , які підтверджують, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_6 з 2000 року по день смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 , вони були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки як чоловіка та жінки (а.с.14). Згідно довідки Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 14 березня 2019 року за № 3-65 ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована за вищевказаною адресою разом із позивачем ОСОБА_1 та сином ОСОБА_5 (а.с.15).

Опитані свідки в судовому засіданні підтвердили те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 2000 року по день смерті останньої спільно мешкали, вели господарство разом, мати спільну дитину.

Статтею 3 ч.2 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Виходячи з вищезазначених правових норм, факт проживання однією сім`єю чоловіка те жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу.

З огляду на зазначене та виходячи із положень ст. 58 Конституції України, заява в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без перебування у шлюбі між собою, у період з 2000 року по 01 січня 2004 року не підлягає задоволенню.

Враховуючи показання опитаних у судовому засіданні свідків, прийнявши до уваги додані документи до матеріалів справи, суд приходить до висновку про доведеність фактичного спільного проживання позивача разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, починаючи з 01 січня 2004 року та до дня смерті останньої.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді: 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

За відомостями спадкової справи № 33/2019, заведеної Ічнянською районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись донька померлої ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 . Із заявами про відмову від належного їм майна на користь відповідачки ОСОБА_3 звернулись доньки померлої ОСОБА_18 та ОСОБА_13 (а.с.35-37).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Якщо ж спадщину не прийняв спадкоємець за законом, спадкують інші спадкоємці за законом однієї з ним черги, а за їх відсутності - спадкоємці подальших черг (ч. 2 ст. 1258 ЦК).

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлений факт спільного проживання позивача з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , то таким чином позивач може бути визнаний спадкоємцем 4 черги за законом до майна померлої ОСОБА_6 .

Однак, однією з вимог ОСОБА_1 є зміну черговості спадкування задля можливості надання йому спадкувати разом з спадкоємцями першої черги за законом - донькою померлої ОСОБА_3 та сином ОСОБА_5 .

Свої вимоги обґрунтував тим, що на протязі тривалого часу опікувався дружиною ОСОБА_6 , купував ліки, продукти харчування, готував їжу, обробляв присадибну земельну ділянку, займався господарством, сплачував комунальні платежі, надавав іншу допомогу, оскільки внаслідок хвороби та перенесеного хірургічного лікування, поліхіміотерапії, радіотерапії вона потребувала догляду. Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині позову приєднав до матеріалів справи довідку КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» від 14 березня 2019 року за № 01-11/370 (а.с.12).

Також в матеріалах справи міститься копія виписки-епікризу з історії хвороби № 7200 ОСОБА_6 згідно якого останній був встановлений діагноз: дерматофібросаркома правого плеча. «М» в пахову область справа .С 49.1. Дата встановлення діагнозу - 15 травня 2017 року (а.с.52).

Згідно копії довідки до акту медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_6 з 11 вересня 2017 року була встановлена ІІ група інвалідності (а.с.48).

Із копії довідки, виданої Національним історико-культурним заповідником «Качанівка» від 08 квітня 2019 року № 137 вбачається, що ОСОБА_6 працювала в НІКЗ «Качанівка» з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2. В період з травня 2017 по червень 2018 року періодично остання перебувала на лікарняних. Наказом № 110-К трудовий договір припинено з ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з смертю останньої (а.с.50,54-69).

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Черговість одержання права на спадщину може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину , що передбачено частиною 1 статті 1259 ЦК України, або на підставі рішення суду, що передбачено частиною 2 статті 1259 ЦК України.

Відповідно п.5.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК.

В контексті ч. 2 ст. 1259 ЦК слово «опікувалася» законодавець вживає дещо в незвичному розумінні. У цьому випадку йдеться не про опіку у звичайному її розумінні, як визначено главою 6 ЦК «Опіка та піклування», ст. 67 якої, наприклад, опікунові надано право вчиняти правочини від імені підопічного, зобов`язано опікуна створювати підопічному необхідні побутові умови, забезпечувати доглядом тощо. Під поняттям «опікуватися» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо. Надання допомоги спадкодавцеві «протягом тривалого часу» - оціночна категорія та має визначатися судом з урахуванням обставин конкретної справи. У будь-якому випадку дії спадкоємця не повинні мати разовий, епізодичний характер, і допомога, що надається, має бути систематичною.

Фізична особа, яка тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала спадкодавця, за рішенням суду закликається до спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, які мають право на спадкування, і спадщина поділяється між ними у рівних частках. Отже, до правовідносин, що виникають при цьому, застосовується ст. 1267 ЦК, відповідно до якої частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Тобто, за змістом вказаної норми, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як зазначається в п. 6 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК.

Проте, всупереч вказаних вище норм чинного законодавства позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу задля можливості надання йому у судовому порядку права для зміни черговості спадкування, так як з показів відповідачів, свідків видно, що хоча ОСОБА_6 мала тяжку хворобу - дерматофібросаркома правого плеча. «М» в пахову область справа .С 49.1., але до останнього дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично сама себе обслуговувала, виконувала роботи по дому, їздила самостійно на лікування та не отримувала сторонньої допомоги протягом тривалого часу.

Свідчення ОСОБА_16 , який являється роботодавцем ОСОБА_1 , про те, що останній перераховував гроші на картку ОСОБА_6 на її лікування, не може розцінюватись судом як надання матеріального забезпечення спадкодавця, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що дані кошти були витрачені на лікування померлої ОСОБА_6 .

Судом враховується Консультаційні висновки КЛПЗ «Чернігівський обласний онкологічний диспансер» та виписки-епікризу з історії хвороби ОСОБА_6 , у яких не йдеться про перебування останньої в безпорадному стані у зв`язку із тяжкою хворобою. До того ж жодного достовірного доказу того, що саме позивач тривалий час піклувалася про останню матеріали справи не містять.

Норми ст.12, ч.1,6 ст. 81 ЦПК України вказують, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи усе вищенаведене, а саме відсутність жодного належного, об`єктивного та достовірного доказу тривалого часу опікування ОСОБА_1 над померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , її матеріального забезпечення, надання іншої допомоги спадкодавиці, яка хворіла на онкологічне захворювання, прийнявши до уваги відсутність в сукупності усіх юридичних підстав для зміни в судовому порядку черговості спадкування, що зумовлює застосування загального порядку черговості спадкування, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81,83,137,141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1258,1259,1261,1264 ЦК України, ст.ст. 3, 74 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміну черговості спадкування задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Петрушівка Ічнянського району Чернігівської області в період з 01 січня 2004 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області, місце знаходження: смт. Парафіївка, вул. Т.Шевченка, 95 Ічнянського району Чернігівської області, .

Суддя Т. В. Карапиш