______ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 668/8268/15-ц

номер провадження: 22-ц/819/1041/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Приходько Л.А.,

Семиженка Г.В.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року про перегляд заочного рішення постановлену у складі судді Кузьміної О.І. у цивільній справі № 668/8268/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28.07.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , зареєстрований 01.06.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №180.

У вересні 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду. Заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.07.2015 року по цивільній справі №668/8268/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 10.06.2020 року подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, яке полягає у помилковості висновку суду про те, що відповідач не була повідомлена належним чином про відкриття провадження за позовною заявою; дату, час та місце розгляду цивільної справи, оскільки матеріали справи містять відомості про те, що відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви отримала 22 липня 2015 року, копію заочного рішення - 30 липня 2015 року, а тому була обізнана про наявність спору про розірвання шлюбу та ухвалення заочного рішення, яким шлюб між нею та позивачем було розірвано ще в 2015 році. Крім того, скасовуючи заочне рішення, суд не звернув уваги на той факт, що він (позивач по справі) перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01.10.2019 року, який був долучений до матеріалів справи. За вказаних обставин станом на сьогодні він є одруженим одразу на двох жінках, при цьому він не має іншої можливості поновити свої права в інший спосіб аніж оскаржити ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про необґрунтованість скарги, а вимоги викладені в ній суперечать чинному законодавству і обставинам справи.

Зазначає, що позивач звернувшись у 2015 році до суду із позовом про розірвання шлюбу, умисно зазначив невірну адресу її проживання, ввів суд в оману стверджуючи про відсутність спору щодо поділу спільного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, представника ОСОБА_1 , адвоката Стельниковича О.І., перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Із виділених матеріалів, направлених суду апеляційної інстанції, вбачається, що 13 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив розірвати укладений 01 червня 2002 року між ними шлюб, в обґрунтування позову пославшись на те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим із-за протилежних поглядів на сімейне життя. Вказував, що шлюбні відносини фактично припинили своє існування з 2013 року, та ним заявляються лише позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки спір між ним та відповідачкою щодо спільного сумісного майна набутого за час проживання в шлюбі відсутній.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив зареєстроване місце проживання відповідачки - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Із копії паспорта відповідачки, долученого до позову вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

15 липня 2015 року ухвалою судді Суворовського районного суду м. Херсона було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 28 липня 2015 року; запропоновано відповідачу подати письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення в строк до судового засідання (а.с.16)

Із рекомендованого повідомлення про вручення відправлення вбачається, що 22 липня 2015 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі з матеріалами позовної заяви.

28 липня 2015 року суд розглянув справу за відсутності сторін з урахуванням заяви позивача, в якій він просив розглядати справу без його участі та вказував, що заявлені позовні вимоги підтримує і не заперечує проти заочного рішення.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28 липня 2015 року був розірваний шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивована тим, що сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, збереження якої є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

30 липня 2015 року ОСОБА_1 отримала копію заочного рішення, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення відправлення (а.с.24).

25.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Задовольняючи заяву про перегляд заочного рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник надала докази, які свідчать про неможливість її явки в судове засідання, а також про існування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення суду першої інстанції належить встановити як поважність причин неявки в судове засідання відповідача, так і те, що наявні докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування заочного рішення мотивовані лише тим, що судова повістка відповідачці за належною адресою не направлялась та копію заочного рішення вона не отримувала.

При цьому суд першої інстанції не зазначив, які саме докази надані відповідачкою свідчать про існування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та які свідчили б про необхідність скасування заочного рішення про розірвання між сторонами шлюбу, оскільки в заяві про перегляд заочного рішення відповідачка не порушувала питання про відновлення шлюбних стосунків з позивачем, який відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01 жовтня 2019 року перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі (а.с.63), про що було відомо суду, а звідси - про неможливість ухвалення іншого рішення по суті спору.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що на час постановлення судом першої інстанції ухвали про скасування заочного рішення про розірвання його шлюбу з ОСОБА_1 він повідомив суд та надав відповідні докази про те, що він створив іншу сім`ю, а тому відновлення попереднього шлюбу є неможливим.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду також підтвердила, що не має бажання відновлювати шлюбні стосунки з ОСОБА_1 , спір виник з приводу майнових прав на спільно нажите майно, пояснила, що також має іншу сім`ю та дитину від іншого чоловіка.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, залишив поза увагою, що відновлення реєстрації шлюбу без наміру відновлення сімейних відносин між сторонами, які не бажають їх відновлювати, оскільки у кожного із сторін склалися інші сім`ї, дестабілізує приватні відносини та не ґрунтується на нормах Сімейного Кодексу України, а задоволення заяви про перегляд заочного рішення у даному випадку є невиправданим і не відповідає вимогам п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже суд першої інстанції скасувавши заочне рішення про розірвання шлюбу, яке було чинним протягом чотирьох років порушив принцип правової визначеності, тобто принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення про розірвання шлюбу.

Ухвала суду першої інстанції, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

При цьому колегія суддів виходить із того, що хоча ухвала про скасування заочного рішення не входить до переліку ухвал, визначених ст.353 ЦПК України як таких, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, однак зважаючи, що рішення суду по суті спору при повторному розгляді позову про розірвання шлюбу в зв`язку з небажанням сторін відновлювати свої шлюбні стосунки, оскільки кожен з них має інші сім`ї, постановити неможливо та враховуючи рішення Конституційного Суду України від 21.10.2010 року №3-рп/2010 щодо офіційного тлумачення окремих пунктів ст.293 ЦПК України, рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 року щодо невичерпності ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення, а також конвенційні принципи, метою яких є забезпечення права кожної із сторін на справедливий розгляд його справи судом, скасування цієї ухвали є необхідним та можливим відповідно до п.9 ст.10 ЦПК України.

Роз`яснити відповідачці, що вона має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 28 липня 2015 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередгьо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Базіль Л.В.

Судді: Приходько Л.А.

Семиженко Г.В.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2020 року

Головуючий Базіль Л.В.