справа № 489/5273/19
провадження №2/489/736/20
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

22 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовною заявою Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради (далі Адміністрація) до ОСОБА_1 про знесення гаражу-майстерні

встановив:

У вересні 2019 року Адміністрація звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні міською земельною ділянкою площею 90,0 кв.м шляхом знесення самовільно встановленого гаражу-майстерні літ. «О» площею 90,0 кв.м., у т.ч. за червону лінію 69,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також вирішити питання щодо судових витрат.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 12.07.2019 до Адміністрації надійшов лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі Управління ДАБК) щодо вжиття заходів реагування на незаконно побудований вказаний гараж-майстерню. Перевіркою Управління ДАБК з виходом на місце встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ознак виконання будівельних робіт не виявлено. Під час огляду матеріалів технічної інвентаризації нерухомого майна за вказаною вище адресою встановлено, що станом на 28.05.2009 було самочинно збудовано гараж-майстерню літ. «О». Відповідно до інформації Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 27.08.2019 № 02-03/2878, земельна ділянка відповідачу на якій побудовано спірний об`єкт нерухомості не виділялася. Тобто, відповідачем самовільно виконано встановлення гаражу-майстерні із захопленням міської земельної ділянки, повноваження щодо розпорядження якою здійснює Миколаївська міська рада на підставі статті 1 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» та пункту 12 «Перехідних положень» Земельного кодексу України.

Посилаючись на наведені обставини та положення статті 376 ЦК України, статті 116, 125 ЗК України, статтю 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» позивач просить зобов`язати відповідача знести самовільно встановлений гараж-майстерню.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 20.07.2020 08:30 годину, сторони повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Представник позивача надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач причини неявки суду не повідомила та відзиву на позов не надала.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Із позовної заяви вбачається, що земельна ділянка, на якій розташований самочинно збудований гараж-майстерня, який використовується відповідачем, належить до земель державної власності, повноваження щодо розпорядження якими здійснює Миколаївська міська рада на підставі статті 1 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» та пункту 12 «Перехідних положень» Земельного кодексу України.

Наведене підтверджується листом Управління ДАБК від 12.07.2019 № 2315/22.01-17 щодо вжиття заходів реагування на незаконно побудований гараж-майстерню за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно цього листа, під час огляду матеріалів технічної інвентаризації нерухомого майна, розташованого з адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що на 28.05.2009 було самочинно збудовано гараж-майстерню та був зроблений самозахват земельної ділянки 90,0 кв.м, у т.ч. за червону лінію 69,0 кв.м за рахунок гаражу-майстерні.

Відповідно до листа Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 13.09.2019 № 02-03/2848, в Управлінні відсутня інформація щодо надання у власність чи користування ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування гаража-майстерні.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що на даний спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Так, критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на пункт 5 частини четвертої статті 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом..

Отже, публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

У постанові від 05.02.2020 у справі № 464/5497/13-ц (провадження № 14-544цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах про те, що спір, який виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування, є публічно-правовим спором.

У цій справі Адміністрація звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт нерухомості гараж-майстерню на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 90,0 кв.м, в т.ч. на червоній лінії - 69,0 кв.м. за рахунок гаражу-майстерні, без відповідних документів на землекористування, тобто позов пред`явлено з підстав, передбачених частиною сьомою статті 376 ЦК України, у межах реалізації районною адміністрацією міської ради передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням містобудівної діяльності.

Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.

За таких обставин, суд вважає, що розгляд даної справи належить до юрисдикції адміністративного суду.

Вказане відповідає також постанові Верховного Суду від 22.04.2020 по справі № 500/1938/16-ц (провадження № 61-8530св18).

Оскільки порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення, тому на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України провадження у справі слід закрити, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити, що позивач вправі звернутися для вирішення даного спору до суду відповідної адміністративної юрисдикції.

Керуючись статтями пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд

вирішив:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про знесення гаражу-майстерні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Роз`яснити, згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складено 22.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко