Справа № 341/1868/19
Провадження № 22-ц/4808/635/20
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України та Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду, постановлену у складі судді Гаполяка Т.В. 12 березня 2020 року в м. Галичі,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Галицького районного суду від 12 березня 2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі на посаді голови профкому Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС з 19 квітня 2018 року шляхом скасування розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/46 від 12 червня 2018 року про звільнення його з посади; стягнення з первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 515 538,10 грн. за період з 19 квітня 2018 року по 31 жовтня 2019 року та середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2019 року до дня винесення судового рішення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував на виборній посаді на платній основі, його діяльність підпорядкована ЗУ «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» і даний спір належить до виключної компетенції профспілок та їх внутрішньо-організаційної діяльності, а тому має вирішуватися відповідно до статутних документів профспілок та законодавства, яке регулює основи їх діяльності.

При цьому суд посилався на п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, якою передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність ухвали суду.

Зазначає, що відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Суд, застосувавши ст. 221 КЗпП України, не врахував що після прийняття Конституції України суд зобов`язаний захищати всі правовідносини, які виникли між сторонами.

Крім того, суд не врахував положень статті 221 КЗпП України про те, що установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Зазначає, що він був обраний на посаду голови профкому Бурштинської ТЕС профспілковою конференцією (загальними зборами) членів профспілки ППО Бурштинської ТЕС, тому ЦК Укрелектропрофспілки не вправі видавати розпорядження про звільнення його з посади.

Судом також не враховано роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, зазначені у пункті 8 постанови від N 9 від 01.11.96 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» про те, що з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

Статтею 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що спірні відносини не мають характеру трудових, оскільки він був прийнятий на роботу, отримував заробітну плату і у трудовій книжці проведений відповідний запис.

Також зазначає, що суд закрив провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, проте в порушення вимог ч.1 ст. 256 ЦПК не повідомив його до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Судом порушено ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, та ст. 13 Конвенції про те, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Не враховано судом і положень ст. 5 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» про те, що належність або неналежність до профспілок не тягне за собою будь-яких обмежень трудових, соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод громадян, гарантованих Конституцією України, іншими законами України.

Забороняється будь-яке обмеження прав чи встановлення переваг при укладанні, зміні або припиненні трудового договору у зв`язку з належністю або неналежністю до профспілок чи певної профспілки, вступом до неї або виходом із неї.

Тобто, суд допустив дискримінацію, оскільки відмовив у захисті його трудових прав, як голови профспілки.

Просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ППО «Бурштинської ТЕС» зазначає, що конференцією профспілкової організації Карвацький Р .М. був обраний, а не прийнятий головою профкому ППО. Профком на той час мав статус юридичної особи, а з 15.03.2018 року такий статус втратив. Тобто, взаємовідносини з ППО не підтверджені документально. Такі не можуть бути трудовими, оскільки відсутній трудовий договір, як це передбачено КЗпП України. Запис в трудовій книжці було проведено на підставі постанови про обрання, а не прийняття на роботу. Повноваження голови профкому визначені Статутом Укркелктропрофспілки, а не КЗпП України.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України та Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В заяві зазначив, що 17.09.2015 року був обраний головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС терміном на 5 років на платній основі та 23.09.2015 року приступив до роботи.

12.06.2018 року центральний комітет Укрелектропрофспілки видав розпорядження № 02-28/46, яким підтвердив чинність розпорядження від 25.09.2017 року № 02-28/60 про звільнення його з посади голови профкому ППО Бурштиської ТЕС, тобто звільнив його з роботи з 18.04.2018 року. При цьому, відповідач не врахував, що розпорядження від 25.09.2017 року № 02-28/60 було скасовано розпорядженням від 04.12.2017 року № 02-28/77.

Оскільки він був обраний профспілковою конференцією, то Укрелетропрофспілка не вправі його звільнити, оскільки не є тим органом, що обирав його на посаду голови профкому Бурштинської ТЕС та не є його роботодавцем.

Звільнення проведено з порушенням ст. ст. 147, 148 КЗпП України щодо строку застосування та накладення дисциплінарного стягнення, тобто більш як через шість місяців з дня вчинення проступку.

Також зазначив, що підстава даного позову - розпорядження Укрелектропрофспілки від 12.06.2018 року, а підстава позову від 09.04.2018 року - розпорядження ППО Бурштинської ТЕС від 22.03.2019 року.

Просив поновити строк звернення до суду та поновити його на роботі на посаді голови профкому Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС з 19 квітня 2018 року шляхом скасування розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/46 від 12 червня 2018 року про звільнення його з посади;

- стягнути з первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 515 538,10 грн. за період з 19 квітня 2018 року по 31 жовтня 2019 року та суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2019 року до дня винесення судового рішення.

Судом встановлено, що постановою № 3 звітно-виборної конференції про обрання голови профспілкового комітету Бурштинської ТЕС від 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 обрано головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС терміном на 5 років на платній основі з окладом згідно штатного розпису (а.с. 8).

На підставі рішення Президії Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України від 27.09.2016 року №П-3-2 про оголошення ОСОБА_1 догани, а також рішення Президії Центрального комітету Укрелектропрофспілки від 21.09.2017 року №П-7-1 про виключення ОСОБА_1 з її лав головою Центрального комітету Укрелектропрофспілки 25.09.2017 року винесено Розпорядження №02-28/60 про звільнення ОСОБА_1 з посади голови профкому Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС з 21 вересня 2017 року, з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього Статутом Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, до якого раніше застосовувались заходи громадського стягнення (а.с. 10).

У справі за позовом ОСОБА_1 до Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, ПАТ «ДТЕК Західенерго», третьої особи - Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі, скасування розпорядження, постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року касаційні скарги ПАТ «ДТЕК Західенерго» та Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України задоволено частково.

Провадження у справі в частині позову ОСОБА_1 до Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, ПАТ «ДТЕК Західенерго», третьої особи - Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС про поновлення на роботі, скасування розпорядження Центрального комітету профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України від 25 вересня 2017 року № 02-28/60 «Про звільнення з посади ОСОБА_1 » - закрито.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Західенерго» про зобов`язання відповідача допустити позивача до робочого кабінету голови профспілкового комітету Бурштинської ТЕС - відмовлено (а.с. 42-51).

Розпорядженням № 7 від 18 квітня 2018 року профспілкового представника у Первинній профспілковій організації Бурштинської ТЕС Кучинського В.М. введено в дію п. 1 розпорядження Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України № 02-28/60 від 25 вересня 2017 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1 » (а.с. 19-20).

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС (Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС) з вимогами про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді голови Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС (голови Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС) з 24 березня 2018 року шляхом скасування розпорядження Первинної профспілкової організації Бурштинськї ТЕС № 7 від 18 квітня 2018 року та стягнення з Первинної профспілкової організації Бурштинської ТЕС (Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС) на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 24 березня 2018 року до дня винесення судового рішення, - закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 23-26).

Розпорядженням голови Центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/46 від 12 червня 2018 року підтверджено чинність розпорядження Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України № 02-28/60 від 25 вересня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 » Змінено дату звільнення з посади ОСОБА_1 з 21.09.2017 року на 18 квітня 2018 року. (а.с. 21-22).

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з висновками Конституційного Суду України в рішенні від 09 липня 1998 року у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини першої статті 21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну «законодавства») № 12-рп/98, відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Шляхом укладення трудового договору з роботодавцем громадяни реалізують свої конституційні права на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов`язків. Трудовий договір є основним юридичним фактом, з яким пов`язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Отже, основною ознакою трудових відносин є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації.

Встановлення правовідносин між сторонами є важливим та впливає на те, що за відсутності трудових правовідносин між сторонами, що регулюються нормами КЗпП України, не може виникати й порушення відповідачем трудових прав позивача.

Так, профспілка працівників енергетики та електротехнічної промисловості України є громадською організацією, яка здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і Статуту.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки, їх об`єднання у своїй діяльності незалежні від державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавців, інших громадських організацій, політичних партій, їм не підзвітні і не підконтрольні.

У цій нормі міститься пряма заборона втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань.

Зазначене міститься й у пункті 1.5 Статуту профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди.

Таким чином, за змістом Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в судовому порядку може бути оскаржено лише рішення профспілкового органу, в якому порушено вимогу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації.

Згідно зі статтею 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Водночас, частина третя цієї статті передбачає, що установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Як стверджує європейська судова практика у рішеннях ЄСПЛ, що суд повинен мати необхідну юрисдикцію для розгляду всіх аспектів позову. Це вбирає в себе й компетенцію визначити всі відповідні питання права та факту.

Такі обмеження встановлюються Законом України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності».

Таким чином, правовідносини, що виникли, не мають характеру трудових, про що свідчить положення статті 221 КЗпП України, які закріплюють застереження, стосовно не поширення порядку розгляду трудових спорів на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішеннями органів, що їх обрали.

Позивач перебував на виборній посаді на платній основі, його діяльність підпорядкована Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» та Статуту Укрелектропрофспілки, такий спір належить до виключної компетенції профспілок та їх внутрішньо-організаційної діяльності, а тому повинен вирішуватися відповідно до статутних документів профспілок та законодавства, яке регулює основи їх діяльності.

Враховуючи вищенаведене, не приймаються до уваги посилання апелянта на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, зазначені у пункті 8 постанови від N 9 від 01.11.96 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» про те, що суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Крім того, у даній справі суд закрив провадження не з підстав можливості вирішити спір у досудовому порядку, а у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду взагалі в судовому порядку.

Не спростовують висновків суду і посилання у скарзі на ст. 55 Конституції України, якою передбачено, що кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує, враховуючи наступне.

Так, у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 826/4734/16 Велика Палата Верховного Суду, ураховуючи суть спірних правовідносин, дійшла висновку, що позов про визнання протиправним і скасування рішення ФБУ не може бути розглянутий в судовому порядку адміністративним судом (у тому числі у судовому порядку будь-якої юрисдикції).

Таким чином, закриття провадження в цій адміністративній справі є правильним саме з наведених мотивів.

Крім того, суд правомірно не роз`яснив, до якого суду слід звертатися з таким позовом (правову позицію висловлено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі №9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі №9901/497/18, від 5 лютого 2019 року у справі №9901/638/18 та від 27 лютого 2019 року у справі №9901/798/18).

Доводи апелянта про те, що він був обраний на посаду голови профкому Бурштинської ТЕС профспілковою конференцією (загальними зборами) членів профспілки ППО Бурштинської ТЕС, а звільнений з посади розпорядженням ЦК «Укрелектропрофспілки», що виключає застосування положень 221 КЗпП України, не спростовують висновків суду, оскільки суть спору полягає у незаконному, на думку позивача, звільненні з роботи, а як було зазначено вище, позивач перебував на виборній посаді на платній основі і його діяльність підпорядкована ЗУ «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності».

При таких обставинах справи підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду від 12 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 30 червня 2020 року.