ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року

м.Суми

Справа №591/1615/19

Номер провадження 22-ц/816/1401/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

у присутності позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Сукач Ольги Сергіївни,

представника Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» Сумської міської ради Азімова Рафаеля Керим Огли,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2020 року, ухваленого у складі судді Грищенко О.В. у м. Суми, повне судове рішення складено 14 травня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» Сумської міської ради

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» Сумської міської ради (далі КП «Спеціалізований комбінат»), свої вимоги мотивувала тим, що вироком народного суду м. Суми від 19 вересня 1966 року водій ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 215 КК України. Потерпілою по цій кримінальній справі була визнана позивачка ОСОБА_1 , якій автомобілем - джерелом підвищеної небезпеки, під керуванням водія ОСОБА_2 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до втрати нею працездатності. Автомобіль, на якому було скоєне ДТП, належав Сумському комбінату благоустрою, який був володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а водій ОСОБА_2 перебував з підприємством у трудових відносинах.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 1987 року з Сумського комбінату благоустрою на користь позивачки було стягнуто довічно по 30 руб. 25 коп. щомісяця в рахунок відшкодування шкоди в разі ушкодження здоров`я. Втрата нею професійної працездатності складала 75%.

Після створення орендного підприємства Сумський комбінат благоустрою в 1994 році, саме воно прийняло на виконання від комунального підприємства "Сумський комбінат благоустрою» виконавчий лист про стягнення коштів на користь позивачки ОСОБА_1 в розмірі 30 руб. 25 коп. та виплачувало їй відшкодування до грошової реформи до 1996 року, а потім по 10 грн. щомісяця до жовтня 2001 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2005 року збільшено розмір відшкодування шкоди ОСОБА_1 , заподіяної ушкодженням здоров`я, та стягнуто з Комунального підприємства Спеціалізований комбінат на її користь 5780 грн 98 коп. за період з березня 1999 року по грудень 2004 року, а починаючи з 01 січня 2005 року стягнуто щомісячно по 71 грн 63 коп. довічно.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 37299,74 грн за період з січня 2009 року по березень 2019 року, а починаючи з 01 квітня 2019 року стягувати щомісячно по 1269,97 грн довічно.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Збільшено розмір відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я та стягнуто з КП «Спеціалізований комбінат» на користь ОСОБА_1 37299 грн 74 коп. за період з січня 2009 року по березень 2019 року включно, а починаючи з 01 квітня 2019 року стягувати щомісячно по 1269 грн 97 коп. довічно.

Стягнуто з КП «Спеціалізований комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, КП «Спеціалізований комбінат» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення збільшення відшкодування шкоди на користь позивачки з 01 січня 2009 року по березень 2019 року в сумі 37299,74 грн. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

У доводах апеляційної скарги відповідач зауважив, що правонаступником Сумського комбінату благоустрою, у якого за рішенням суду виникли зобов`язання з виплати довічного відшкодування шкоди перед ОСОБА_1 , є АТП «Сумикомунтранс», а не КП «Спеціалізований комбінат». Тобто заявник апеляційної скарги не є належним відповідачем у справі. Крім того, при ухваленні рішення суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи відповідача щодо неправомірності вимоги про стягнення збільшення відшкодування за минулі роки, починаючи з 2009 року. Заявник вважає, що на вимоги про перерахунок розміру відшкодування поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки.

У відзиві на апеляційну представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сукач О.С. заперечила проти її задоволення і вважала за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника КП «Спеціалізований комбінат» - Азімова Р.К., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Сукач О.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що вироком народного суду м. Суми від 19 вересня 1966 року водій Сумського комбінату благоустрою ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 215 КК України. Потерпілою у цій кримінальній справі визнана ОСОБА_1 , якій в наслідок ДТП за участю автомобіля належного Сумському комбінату благоустрою під керуванням ОСОБА_2 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до втрати нею працездатності.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 1987 року з Сумського комбінату благоустрою на користь позивачки було стягнуто довічно по 30 руб.25 коп. щомісяця в рахунок відшкодування шкоди в разі ушкодження здоров`я. Втрата нею професійної працездатності складала 75%.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2005 року задоволено позов ОСОБА_1 про збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я та стягнуто з Комунального підприємства Спеціалізований комбінат на користь ОСОБА_1 - 5780 грн 98 коп. за період з березня 1999 року по грудень 2004 року, а починаючі з 01 січня 2005 року стягнуто щомісячно по 71 грн 63 коп. довічно (а.с.13-15).

До ушкодження здоров`я ОСОБА_1 , працювала-оператором 2-го розряду на станції перекачки підприємства Міськводоканал, дійсна заробітна плата працівника по цій спеціальності постійно збільшувалася з 2006 року по лютий 2019 року (а.с.17).

Розмір пенсії ОСОБА_1 також підвищувався впродовж періоду з 2006 року по січень 2019 року (а.с.19-21).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 25 від 12 квітня 2002 року втрата професійної працездатності ОСОБА_1 становить 60%, вказана обставина була встановлена рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2005 року, яке набрало законної сили (а.с. 14).

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі збільшенням заробітної плати працівника відповідної посади, зростанням розміру пенсії позивачка має право на перерахунок розміру відшкодування за минулі періоди з 2009 року по березень 2019 року, та призначення розміру відшкодування з урахуванням дійсної середньої заробітної плати оператора 2 розряду каналізаційної насосної станції та розміру отримуваної пенсії по інвалідності.

Статтею 455 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року (який діяв на час заподіяння шкоди здоров`ю позивачки) передбачено, що в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Відповідно до статті 465 Цивільного кодексу Української РСР, відшкодування за шкоду, пов`язану з зменшенням працездатності потерпілого, а також за шкоду, пов`язану з смертю, провадиться щомісячними платежами.

Згідно зі статтею 466 Цивільного кодексу Української РСР в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів, належних з неї у випадку заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, покладається на правонаступників юридичної особи.

За змістом частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спірні правовідносини продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, тому до них підлягають застосуванню положення цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.

Проте вимоги щодо перерахунку та збільшення розміру відшкодування у зв`язку зі змінами обставин, що впливають на визначені розміри платежів не підпадають під дію зазначеної норми матеріального закону.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року роз`яснено, що за вимогами про продовження платежів виплати провадяться за

весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату працездатності та її відсоток за цей період). В інших

випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

За встановлених обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги КП «Спеціалізований комбінат» щодо наявності правових підстав для застосування до вимог ОСОБА_1 загальної позовної давності тривалістю у три роки, оскільки дія статті 268 ЦК Українине поширюється на вимоги про перерахунок та збільшення розміру відшкодування у зв`язку зі змінами обставин, що впливають на визначені раніше розміри платежів.

Враховуючи, що наданий позивачем розрахунок збільшення відшкодування відповідачем не оскаржується, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про стягнення підвищення в межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з березня 2016 року по березень 2019 року, у розмірі 23621 грн 62 коп., а тому змінює рішення місцевого суду в цій частині.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2005 року, яке набрало законної сили, встановлено, що КП «Спеціалізований комбінат» є правонаступником майнових прав, інших прав та обов`язків Сумського комбінату благоустрою.

А отже КП «Спеціалізований комбінат», як правонаступник Сумського комбінату благоустрою, є належним відповідачем у даній справі, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом за необґрунтованістю.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин суд апеляційної інстанції змінює судове рішення в частині визначення періоду та розміру відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 , стягує з відповідача виплати у розмірі 23621 грн 62 коп. за період з березня 2016 року по березень 2019 року включно.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, КП «Спеціалізований комбінат» має право на компенсацію судового збору пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у розмірі 426 грн 46 коп.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2020 року змінити в частині розміру та періоду стягнення з Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» на користь ОСОБА_1 збільшення відшкодування шкоди, виклавши резолютивну частину рішення наступним чином:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Збільшити розмір відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я та стягнути з Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» на користь ОСОБА_1 23621 грн 62 коп. за період з березня 2016 року по березень 2019 року включно, а починаючи з 01 квітня 2019 року стягувати щомісячно по 1269 грн 97 коп. довічно.

Стягнути з Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.»

Компенсувати Комунальному підприємству «Спеціалізований комбінат» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у розмірі 426 грн 46 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 26 червня 2020 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик