Справа №:2-3020/2011
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

розглянувши в м. Києві справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання,

у с т а н о в и в:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-3020/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 31.01.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 504 851,50 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2019 року було замінено сторону виконавчого провадження на ТОВ «Вердикт Капітал». При передачі документів було встановлено, що виконавчий документ на боржника не було передано. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у становлено, що відкрите виконавче провадження на боржника ОСОБА_1 відсутнє. Просив врахувати і те, що після купівлі права вимоги за кредитним договорами, виникла необхідність у передачі від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ боржників, що у свою чергу є довготривалою процедурою, що є також поважною причиною пропуску строку. У зв`язку з викладеними обставинами просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його пред`явлення.

До суду сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи сповіщалися згідно норм процесуального законодавства. Від ОСОБА_1 надійшли заперечення щодо задоволення заяви з підстав її недоведеності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов на наступного.

Встановлено, що 31.01.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 2-3020/2011 за позовною заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-005/033/2007 від 08.05.2007 року, яким вирішено стягнути борг в сумі 504 851,50 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн.

24.02.2012 року представник позивача отримав виконавчі листи на примусове виконання рішення суду.

З інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень установлено, що на примусовому виконанні не перебуває виконавчий лист щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

05.02.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2019 року заява ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження була задоволена.

11.09.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, яка 17.09.2019 була повернута заявнику ухвалою суду.

22.06.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із даною заявою. Свою заяву обґрунтовує тим, що виконавчий лист був відсутній у матеріалах кредитної справи, попередній кредитор його не передав, та у зв`язку з тим, що процедура передачі документів по боржникам після їх придбання новим кредитором, є довготривалою, просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для його пред`явлення.

Згідно Акту про втрату виконавчих документів, складеного 12.06.2020 року діловодом та головними юристконсультами ТОВ «Вердикт Капітал» за результатами перевірки матеріалів кредитної справи № CL-005/033/2007 щодо ОСОБА_1 , установлено, що виконавчі листи відсутні.

Відсутнє і відкрите виконавче провадження щодо виконання рішення суду у даній справі.

Згідно постанови старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маніло І.І. від 20.12.2016 року виконавчий лист на стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» № 2-3020/2011 від 24.02.2012 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець у постанові зазначив, що виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 20.12.2019 року.

Враховуючи те, що рішення суду не виконано, виконавче провадження з виконання рішення відсутнє, та Товариство не отримувало від попереднього кредитора виконавчий лист, що підтверджено Актом, суд вважає за необхідне видати дублікат виконавчого листа.

Суд не приймає до уваги заперечення боржника, який посилається на те, що заявником не надано заяви поштового оператора про втрату виконавчого листа чи Акт перевірки про втрату даного документу, який мав видати поштовий оператор, оскільки заява подана новим кредитором, на адресу якого не міг бути направлений повернутий виконавчий документ.

Суд приймає до уваги Акт, який складений працівниками заявника за результатами перевірки кредитної справи, отриманої після придбання права вимоги.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

Враховуючи вимоги законодавства, та те, що рішення суду не виконано до цього часу, суд вважає, що заява є обґрунтована та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання судом враховується і те, що право вимоги заявник набув 26.09.2018 року, та лише 01.03.2019 року постановлено ухвалу судом про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-3020/2011 на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2012 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа (дублікат) № 2-3020/2011 по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: