Справа № 462/5523/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/511/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Мельничук О.Я., Крайник Н.П.,

при секретарі: Фейір К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2020 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») про заміну стягувача у виконавчому проваджені, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду зі заявою, в якій просить замінити стягувача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» у виконавчому проваджені, відкритому 12 грудня 2019 року з виконання виконавчого листа № 462/5523/13-ц, виданого 08 вересня 2014 року Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно. Свої вимоги мотивує тим, що 26 січня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» у відповідності до змін законодавства перейменовано на АТ «Укрсоцбанк». 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно з Рішенням № 5/2019 акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року. Протоколом № 4/2019 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт. 03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк. В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою заяву задоволено.

Замінено стягувача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариства «Альфа-Банк» у виконавчому проваджені, відкритому 12 грудня 2019 року з виконання виконавчого листа № 462/5523/13-ц, виданого 08 вересня 2014 року Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції оскаржена ухвала не обґрунтована посиланням на норми матеріального права. Вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено її процесуальний статус у справі. Посилається на те, що суд належним чином не надіслав їй ухвалу про відкриття провадження, чим позбавив її можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема подати відзив на заяву про заміну стягувача у виконавчому проваджені. Вважає, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та, з огляду на положення Конвенції, цікавитися рухом справи є обов`язком сторони та не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними правами.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Апеляційний суд вжив всіх можливих заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності ОСОБА_1 .

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе розгляд справи проводити у їх відсутності, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2014 року у справі № 462/5523/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно звернуто стягнення на заставлене, згідно Іпотечного договору від 12.05.2008 р. за реєстровим № 2951, майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.4.6.2. Іпотечного договору) з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ Укрсоцбанк в сумі 92607,72 дол. США та 34040,39 гривень; виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк судовий збір у розмірі 3441,00 грн.

26 січня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» у відповідності до змін законодавства перейменовано на АТ «Укрсоцбанк».

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно з рішенням № 5/2019 акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.

Протоколом № 4/2019 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,яка є загальнодоступною АТ «Укрсоцбанк» 03 грудня 2019 року є припиненим, його правонаступником є АТ «Альфа-Банк».

12 грудня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. відкрито виконавче провадження № 60876550 з виконання виконавчого листа № 462/5523/13, виданого 08 вересня 2014 року Залізничним районним судом м. Львова.

Отже заявник надав суду першої інстанції належні докази на підтвердження правонаступництва.

Згідно ч. 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

За наведеного, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Встановивши, що відповідно до наданих заявником доказів право вимоги за кредитним договором, перейшло до АТ «Альфа-Банк», врахувавши наведені норми права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд належним чином не надіслав їй ухвалу про відкриття провадження, чим позбавив її можливості реалізувати свої процесуальні права колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції із заявою про видачу копії ухвали про відкриття провадження. (том 2 арк. спр. 72)

Суд першої інстанції на зазначену заяву надав відповідь заявнику ОСОБА_1 , в якій повідомив, що згідно чинного законодавства в даній категорії справ не передбачено винесення ухвали про відкриття провадження, а судовий виклик учасників справи здійснюється судовими повістками - повідомленнями. (том 2 арк. спр. 74)

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про позбавлення її можливості реалізувати свої процесуальні права не відповідають дійсності, з огляду на наявність у матеріалах справи підтверджень про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 442 ЦПК України, відповідно до яких неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали не було допущено порушення норм процесуального права, про які зазначає в апеляційній скарзі апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в цій справі, є дата складення повного судового рішення - 11 серпня 2020 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанов складено 11 серпня 2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Крайник Н.П.