справа № 489/6728/19 провадження №2/489/1110/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини, визнання за позивачами права користування житловим приміщенням, встановлення порядку користування житловим будинком та зобов`язання не чинити перешкоди

встановив:

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, залежно від обставини, яка настане першою; визначити місце проживання сина з позивачем; визнати за позивачем та її сином право користування житловим будинком та допоміжними його приміщенням, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування житловим будинком та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу та її сину у користуванні цим будинком.

Позовні вимоги мотивувала тим, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 28.08.1992 року було зареєстровано шлюб. На даний час сім`я фактично розпалася, сімейні відносини між ними не склалися та спільне господарство протягом тривалого часу не ведеться, збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не приймає участі в утриманні сина та ухиляється від надання матеріальної допомоги, зокрема, і не надає допомоги на витрати пов`язані з навчанням сина у Миколаївському політехнічному коледжі. Відповідач офіційно не працевлаштований, але має постійний та стабіліний достатній заробіток. Позивач разом з сином проживають у будинку по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу, так як іншого житла позивач немає, то просила суд визнати за нею та неповнолітнім сином право користування вказаним будинком та допоміжними будівлями до нього та визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання, призначене на 16.07.2020 на 11:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До підготовчого судового засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Одночасно просила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та розірвання шлюбу задовольнити, а в частині що стосується користування житловим будинком позов залишити без розгляду.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 не заперечував.

Ухвалою суду від 23.07.2020 позовні вимоги в частині щодо користування житловим будинком та зобов`язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні будинком залишено без розгляду.

Згідно вимог статті 247ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.

Шлюб між сторонами зареєстрований 28.08.1992 Ленінським відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 780, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від спільного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис №3271.

ОСОБА_2 навчається Державному вищому навчальному закладі «Миколаївський політехнічний коледж» на 1 курсі денного відділення з 01.09.2019 по 01.03.2023, що підтверджується довідкою навчального закладу за № 305/19 від 02.09.2019.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України).

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач по справі не приймає участі в утриманні сина та не надає матеріальну допомогу на його навчання чи інші потреби, інших утриманців немає та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Що стосується позовної вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання ОСОБА_2 після досягнення ним повноліття та до закінчення навчання, така вимога задоволенню не підлягає так як дитина є неповнолітньою особою, а тому правові підстави для стягнення на його утримання аліментів після досягнення повноліття відсутні.

Позовна вимога ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_2 з позивачем задоволенню також не підлягає, так як з матеріалів справи не вбачається наявності спору щодо місця проживання дитини, який проживає з матір`ю (позивачем по справі).

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду та на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28.08.1992 Ленінським відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис №780.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з 20.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 23.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко