ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1451/17
Провадження №2/477/150/20
06 липня 2020 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Козаченка Р.В., із секретарем судового засідання Бітюковою С.В., без участі сторін,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення відшкодування збитків, завданих злочином,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги обґрунтовував наступним чином.
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні ДТП.
Відповідно до висновку експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ від 3 серпня 2016 року сума матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Mersedes Benz Sprinter склав 360386 грн. 70 коп. ОСОБА_7 йому було відшкодовано збитки у сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 130000 грн., а Національною акціонерною страховою компанією Оранта - 49 000 грн.
Тому залишок невідшкодованого матеріального збитку склав 181386 грн. 70 коп., який позивач просив стягнути із відповідача ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу, на свою користь.
Крім того, просив стягнути із відповідачки ОСОБА_7 відшкодування йому спричиненої моральної шкоди в сумі 150000 грн.
Рішенням суду від 22 квітня позов був задоволений частково: стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 8000 (вісім тисяч) гривен 00 копійок; в задоволенні позову до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, відмовлено повністю.

Крім того, в рішенні визначено про призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 06 липня 2020 року 14:00.

В призначений день та час на засідання для розгляду питання розподілу судових витрат сторони не з`явилися, що не перешкоджає проведенню судового засідання.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається також про розподіл судових витрат.

Також, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки питання про судові витрати при ухвалені рішення по суті вимог вирішено не було, тому воно підлягає вирішенню шляхом ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За загальним правилом ставка судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір дорівнює 1% від ціни позову

Так, в підпункті 2 пункту 2 частини 1 статті 4 статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що мінімальна ставка судового збору за подання фізичною особою вимоги майнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням подання позову в 2017 році мінімальна ставка судового збору за майновою вимогою, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних громадян в розмірі 1600 грн, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік», складала 640 грн 00 коп.

Позивачем було заявлено дві майнові вимоги з ціною позову 331386 грн. 70 коп. (150000 грн. + 181386 грн.70 коп.).

До позовної заяви позивачем було додано одну квитанцію про сплату судового збору лише у сумі 1600 грн.

Оскільки позивач та його представник до судового засідання з розгляду питання про розподіл судових витрат не з`явилися, тому суд позбавлений можливості у них з`ясувати про призначення цього платежу та його розміру, з врахування заявлених двох вимог.

Суд виходить з того, що за однією матеріальною вимогою позивач просив стягнути з відповідача відшкодування спричиненого збитку в сумі 181386 грн. 70 коп. і 1% від цієї суми складає 1813 грн. 87 коп.; за іншою вимогою (майновою) в сумі 150000 грн. 1% від суми складає 1500 грн., а всього 3313 грн. 87 коп.

Таким чином позивачем не було сплачено судовий збір в повному розмірі: 3313 грн. 87 коп. - 1600 грн = 1713 грн. 87 коп., тобто з позивача підлягає стягненню недоплачений судовий збір на користь держави у цій сумі.

Беручи до уваги часткове задоволення позову на 5,33 %, то з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий бір пропорційно задоволених вимог, виходячи із вимог, заявлених до неї, в сумі 79 грн. 95 коп. (1500 грн. (судовий збір за вимогою до ОСОБА_2 ) х 5.33 % : 100 %).

Крім того позивачем було двічі сплачено судовий збір в сумі 320 грн. кожного разу за подані дві заяви про забезпечення позову. Враховуючи, що ухвалами суду від 28 липня та 22 вересня 2017 року в їх задоволенні було відмовлено, то ці судові витрати з відповідачки не стягуються.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з врахуванням відмови в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 , судовий збір з нього на користь позивача не стягується.

Також, під час розгляду справи було двічі призначено судову експертизу: спочатку за клопотання відповідача, а потім за клопотанням позивача, на вирішення якої ставилися питання про визначення залишкової вартості автомобіля позивача. Виходячи з того, що в задоволенні позову щодо відшкодування збитків у виді вартості відновлювального ремонту автомобіля було відмовлено, то ці витрати не стягуються.

Крім того, позивачем було надано квитанцію про сплату судових витрат у виді витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн, проте розрахунку цих витрат не представлено.

Підпунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до судових витрат у виді витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Також ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В частині 4 цієї ж статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ЦПК України).

Виходячи із зазначених вимог закону, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, розмір відшкодування сплачених позивачем судових витрат на правничу допомогу повинен складає 266 грн. 50 коп. (5000 грн.х 5,33% : 100%)

Таким чином з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 363 грн. 18 коп. (266 грн. 50 коп (правнича допомога) +

96 грн. 68 коп. (судовий збір).

За викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Ухвалити в справі додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 363 грн. 18 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір у сумі 1713 грн. 87 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суду протягом 30 днів після закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Суддя Р.В.Козаченко