Справа № 495/695/20
Номер провадження 2-о/495/84/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Славич Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернувся 05.02.2020 року до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт того, що заявник ОСОБА_1 , приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської та Донецької, в період з 16.04.2015 року по 24.06.2015 року та з 01.08.2015 року по 16.10.2015 року включно.

Свою заяву заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в 2015 році він був призваний на військову службу по мобілізації в в/ч НОМЕР_1 м. Білгород-Дністровського, та в період з 16.04.2015 року по 24.06.2015 року та з 01.08.2015 року по 16.10.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у складі ОБПК «Білгород-Дністровський - 2» (н.п. Лисичанськ, Луганська область). У 2016 році заявник ОСОБА_1 був демобілізований з військової служби, склав контракт та проходив військову службу у Збройних силах України.

У 2018 року він звільнився зі Збройних сил України. Після свого звільнення у 2018 році заявник з`ясував, що йому не врахували пільгові терміни служби під час мобілізації (перебування в АТО), а саме командування Сухопутних військ Збройних Сил України обчислення пільгового терміну служби ( в/ч НОМЕР_1 ) не враховано в термін військової служби, у зв`язку з тим, що нібито відсутні підтверджуючи документи. Стосовно даного питання заявник неодноразово звертався до в/ч НОМЕР_2 , Державної прикордонної служби, Міністерства оборони України. У листопаді 2019 року, у відповідь на своє звернення, заявник ОСОБА_1 отримав з Міністерства оборони України архівну довідку за №179/1/17404 від 12.11.2019 року. В цій довідці зазначено, що у зв`язку з відсутністю (ненадходженням з невідомих причин) у Міністерства оборони України відповідних наказів керівників Антитерористочної операції на території Луганської та Донецької області за вказаний період неможливо встановити факт участі заявника в антитерористичній операції в період з 16.04.2015 року по 24.06.2015 року та з 01.08.2015 року по 16.10.2015 року.

Врахування данного пільгового періоду необхідно заявнику для призначення відповідного грошового забезпечення та нарахування йому військової пенсії, тому він змушений звертатись до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання представник заінтересованої особи Міністерства оборони України не з`явився, проте надав до суду заперечення, згідно з якими просить залишити дану заяву без розгляду, оскільки заявником ставиться питання про вирішення спору про право та даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства шляхом оскарження дій посадових осіб, які не врахували період служби у пільговому обчисленні.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 просить встановити факт його участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської та Донецької, в період з 16.04.2015 року по 24.06.2015 року та з 01.08.2015 року по 16.10.2015 року включно.

Відповідно до заперечень зацікавленої особи - Міністерства оборони України, заявником ставиться питання про вирішення спору про право та даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства шляхом оскарження дій посадових осіб, які не врахували період служби у пільговому обчисленні.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як вбачається із відзиву, заінтересована особа Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заяви вказуючи на те, що вимоги заявника в даному випадку фактично спрямовані на оскарження дій суб`єкта владних повноважень. Отже виникає спір про право.

Крім того, суд зазначає, що у даному випадку за своїм характером заявлені вимоги заявника ОСОБА_1 до Міністерства оборони України мають ознаки публічно-правових відносин.

У даному випадки дії суб`єкту владних повноважень можуть бути оскаржені у порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ст. 19 ч. 1 п. 1 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, в силу ч. 6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене та діючи в рамках чинного цивільного процесуального законодавства України, суд вбачає, що дана заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 293, 294 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникові право на звернення до суду із позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: