Провадження № 22-ц/812/1346/20 Доповідач апеляційної інстанції - Тищук Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Миколаїв

справа № 490/9045/14-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Локтіонової О.В.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 1 червня 2020 року суддею Чулупом О.С. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до

ОСОБА_2

(третя особа - ОСОБА_3 )

про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про відстрочку виконання заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року, яким з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто 1 201 624,13 грн. кредитної заборгованості та 3 654 грн. судових витрат.

Зазначила, що у листопаді 2018 року подала заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Центрального районного суду від 29 лютого 2016 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. 18 травня 2020 року нею подано позов про визнання поруки за кредитним договором припиненою.

Посилаючись на те, що суд тривалий час розглядає її заяви, а виконавча служба продовжує здійснювати заходи щодо примусового виконання судового рішення, ОСОБА_2 просила відстрочити виконання рішення суду до розгляду її позову про визнання поруки припиненою.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявниця просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву, посилаючись на ті ж обставини, якими її обґрунтовувала та на вірогідність задоволення її позову про визнання поруки припиненою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами частини 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_4 1 201 624, 13 грн. кредитної заборгованості та 3 654 грн. судових витрат.

21 грудня 2015 року за вказаним рішенням видано виконавчий лист.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

З листопада 2018 року в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами.

18 травня 2020 року ОСОБА_2 подала до цього ж суду позовну заяву про визнання припиненою поруки за кредитним договором № 640/582-П58 від 1 жовтня 2007 року.

Докази та обставини, на які посилається заявниця в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами та з позовом про визнання поруки припиненою, обставинами, які дають підставу для відстрочки виконання рішення не являються.

Оскільки закон пов`язує можливість відстрочення та розстрочення виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О. Тищук

Судді: І.В.Лівінський

О.В.Локтіонова

--------------------------------

Повну постанову складено 18 серпня 2020 року