Провадження № 4-с/522/91/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання - Скибінській Є.С.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер Віти Валеріївни, стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.04.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії Головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер Віти Валеріївни, стягувач: ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги, що у Другому Київському відділі ДВС у м. Одесі перебувають на виконанні виконавчі листи №522/14485/15-ц, видані Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 (АСВП № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (АСВП №53505083).

11.04.2020 року скаржником було отримано розрахунки заборгованості по аліментам від 14.02.2020 року та від 12.03.2020 року.

Згідно виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси стягненню підлягає тверда грошова сума у розмірі 700 гривень щомісяця.

Згідно Розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем Кіпітковим І.О. станом на 01.02.2019 року заборгованість за аліментами складала 364,25 гривень на утримання ОСОБА_3 та 364,25 гривень на утримання ОСОБА_4 .

Протягом 2019 року, скаржник зазначає, що щомісяця з`являвся на прийом до головного державного виконавця Кіптікова І.О., на виконанні у якого перебували виконавчі листи, надавав йому для огляду оригінали квитанцій про перерахування коштів про сплату аліментів на рахунок стягувача, копії вказаних квитанцій приєднувалися головним державним виконавцем до матеріалів виконавчих проваджень.

Оскільки, головним державним виконавцем Кіптіковим І.О. не було встановлено заборгованості за час перебування виконавчого провадження на його виконанні, то і державний виконавець ОСОБА_5 не може встановлювати таку заборгованість за минулий період тим більше за той, коли виконавче провадження перебувало на виконанні у іншого виконавця. З відповіді головного державного виконавця Фішер В.В. від 16.03.2020 року, виконавчі провадження щодо стягнення аліментів їй були передані 11.11.2019 року. Таким чином, ОСОБА_5 не має права нараховувати заборгованість за період, коли виконавчі провадження перебували на виконанні у державного виконавця Кіптікова І.О. Враховуючи викладене скаржник просив скасувати розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 14.02.2020 року та від 12.03.2020 року, складені головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер Вітою Валеріївною по виконавчим провадженням №53505151 та №53505083, зобов`язати головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер Віту Валеріїну по виконавчим провадженням №53505151 та №53505083 провести перерахунок заборгованості по аліментам.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер В.В,, стягувач: ОСОБА_2 було залишено без руху.

07.05.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси було подано заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2020 року відкрито провадження за вказаною вище скаргою.

15.06.2020 року до суду надійшов відзив на скаргу на дії державного виконавця, відповідно якого головний державний виконавець Фішер В.В. просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги. В обґрунтування чого зазначено, що у поданій до суду скарзі відсутні посилання на жодне порушення його прав чи свобод, стосовно питання скасування розрахунків, зазначає наступне. У виконавчих листах розмір аліментів на одну дитину зазначений у сумі, що є меншою, ніж визначено у статті 182 СК України, під час здійснення чергового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головним державним виконавцем Фішер В.В ОСОБА_6 був здійснений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням вимог діючого законодавства. З приводу порушеного права на ознайомлення з матеріалами справи виконавчого провадження, зазначено, що в період з 11.11.2019 року по теперішній час, ОСОБА_1 до Відділу не з`являвся, усних клопотань про надання можливості ознайомитись з матеріалами виконавчих проваджень не заявляв, письмових заяв про ознайомлення з матеріалами не подавав. Також зазначено, що під час складання розрахунку заборгованості 12.03.2020 року надані ОСОБА_1 квитанції від 05.03.2020 року не були відображенні в розрахунку, тому що нарахування аліментів було проведено станом на 01.03.2020 року, зазначені копії квитанцій були враховані державним виконавцем в наступному розрахунку заборгованості від 21.04.2020 року, де нарахування аліментів проведено станом на 01.04.2020 року. Твердження ОСОБА_1 про те, що протягом 2019 року він щомісяця надавав копії документів про сплату аліментів не відповідає дійсності та не підтверджується документально. Копії документів про сплату аліментів в період з лютого 2019 року по лютий 2020 року надані скаржником лише 10.03.2020 року, у зв`язку з чим державний виконавець Відділу не мав змоги врахувати інформацію про фактичне виконання рішення суду під час складання розрахунку 14.02.2020 року. 16.03.2020 року державним виконавцем Відділу складений розрахунок заборгованості в якому врахована вся надана боржником інформація.

Судове засідання 17.06.2020 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

30.06.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якого скаржник зазначив, що державний виконавець демонструє упереджене ставлення до боржника та відображає її бажання систематично порушувати його права, просив критично оцінити відзив державного виконавця Фішер В.В. у зв`язку з його «шаблонністю», нелогічністю та формалізмом, скаргу на дії державного виконавця просив задовольнити в повному обсязі.

Сторони по справі в судове засідання 08.07.2020 року не з`явились, повідомленні належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 13.07.2020 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку ст. 447 ЦПК України та просить скасувати розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 14.02.2020 року та від 12.03.2020 року, складені головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер Вітою Валеріївною по виконавчим провадженням №53505151 та №53505083, зобов`язати головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер Віту Валеріїну по виконавчим провадженням №53505151 та №53505083 провести перерахунок заборгованості по аліментам.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000, гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000,0 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2015 року змінено. Зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 700 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 15.07.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам від 14.02.2020 року складеного головним державним виконавцем Фішер В.В., встановлено заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 01.02.2020 року у твердій грошовій сумі 12194,75 грн. Встановлено заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 01.02.2020 року у твердій грошовій сумі 12194,75 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 12.03.2020 року складеного головним державним виконавцем Фішер В.В., встановлено заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 01.03.2020 року у твердій грошовій сумі 5257,25 грн. Встановлено заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 01.03.2020 року у твердій грошовій сумі 5257,25 грн.

Відповідно листа Другого Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) №18003 від 16.03.2020 року встановлено, що згідно інформації, яка міститься у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, на примусовому виконанні у Відділі з 01.03.2017 року перебувають наступні виконавчі листи.

Виконавчий лист №522/14485/15-ц, який видав Приморський районний суд м. Одеси 20.02.2017 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (АСВП 53505151).

Виконавчий лист №522/14485/15-ц, який видав Приморський районний суд м. Одеси 20.02.2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (АСВП 53505083).

11.11.2019 року зазначені виконавчі провадження передані головному державному виконавцю ОСОБА_5 .

У матеріалах виконавчих проваджень АСВП 53505151 та АСВП 53505083 були відсутні відомості про сплату аліментів ОСОБА_1 в період з 15.01.2019 року, сторони до Відділу не звертались, в період з 28.01.2019 року розрахунки заборгованості по аліментам державним виконавцем не складались. 28.01.2019 року державним виконавцем Відділу складений розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 22.01.2019 року борг ОСОБА_1 склав по 364,25 грн. на кожну дитину. Сторонами зазначений розрахунок заборгованості не оскаржений. Державним виконавцем ОСОБА_5 рішення іншого, непідпорядкованого їй державного виконавця Кіпітікова І.О. не скасовувались, розмір алміентів до 01.02.2019 року не змінювався.

Під час проведення виконавчих дій державний виконавець користується Законом України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться у відповідності Інструкції з організації примусового виконання рішень. Так згідно ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року, становить 2218 гривень. Таким чином, мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину є сума, яка дорівнює 1109 гривень.

Враховуючи, що у виконавчих листах розмір аліментів на одну дитину зазначений у сумі, що є меншою, ніж визначено у статті 182 СК України, під час здійснення чергового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головним державним виконавцем Фішер В.В. був здійснений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням вимог діючого законодавства.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

У відповідності до ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно до положень ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Дії державного виконавця, щодо здійснення розрахунку та встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину враховуючи участь обох батьків у вихованні дитини у розмірі 1109 гривень відповідає діючому законодавству.

Зазначені дії державного виконавця кореспондуються з позицією Верховного Суду, яка висловлена в постанові по справі №682/3112/18 від 04.03.2020 року, а саме зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Відтак, суд вважає, що оскаржувані розрахунки заборгованості можна визнати законними та обґрунтованими, таким, що складені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Мала проти України» від 03.07.2014 року (заява № 4436/07, справа з оскарження розрахунку заборгованості по аліментам) визнав порушення принципу справедливого розгляду справи судом, закріпленому у п. 1 ст. 6 Конвенції, з огляду на необ`єктивний характер рішень, постановлених у рамках першого провадження (ненадання судами жодних оцінок аргументові заявниці, який мав ключове значення).

Виходячи зі змісту ст. 6 Конвенції, право на виконання судового рішення, яке є складовою права на справедливий суд, підлягає судовому захисту в контексті гарантованих законом прав як стягувача, так і боржника по справі, які є рівними учасниками виниклих правовідносин щодо виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої скарги, а тому відмовляє у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 352, 353, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фішер Віти Валеріївни, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали суду складено 13.07.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов