Справа № 352/2087/19
Провадження № 2/352/202/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.,

за участю секретаря судового засідання Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що ввечері 04.07.2018 року, близько 19 год. 00 хв. по дорозі додому вона зупинилася відпочивати на пляжі річки Бистриці Надвірнянської по вул.Коновальця у м.Івано-Франківську. Коли сиділа на річці, до неї ззаду зненацька підбігла собака та почала кусати за руки та ноги. Оглянувшись, побачила, що собак є дві, породи Драатхар біля 70 см у висоту, без намордників та ошийників. Намагаючись прикрити шию, щоб собаки туди не вкусили, почала кликала на допомогу. Тоді побачила їх власницю, котра підбігла, проте собак не стала забирати. Одна із собак потягнула її за руку по пляжу і вона продовжила просити власницю, щоб та заспокоїла та забрала їх. Відповідач відтягнула собак та прив`язала до дерева і підійшла до неї, проте швидку медичну допомогу викликати не стала, натомість побачила трьох хлопців віком до 14 років, яких попросила провести її до лікарні, пояснюючи, що не може собак залишити самих на пляжі. При цьому, вона перебувала у шоковому стані, рука сильна кровоточила. По дорозі до онкологічного диспансеру, що знаходився неподалік, втратила свідомість і хлопці привели її до тями. Вже біля лікарні медсестри даного закладу викликали швидку медичну допомогу і її госпіталізували у травматологічному відділенні Міської клінічної лікарні № 1. Згідно виписки з даної лікарні, на стаціонарному лікуванні вона перебувала з 04.07.2018 року по 31.07.2018 року та затратила кошти на придбання медикаментів на суму 8813 грн. 87 коп. Крім того, після нападу собак їй знищено одяг, у якому була у той день, з яких кофта вартістю 480 грн. та штани вартістю 520 грн., а всього на суму 1000 грн. Також їй була спричинена і моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з нападом тварин, яку оцінює у 80000 грн.

На наступний день після нападу її мати звернулась в її інтересах до Івано-Франківського ВП ГУНП із заявою про вчинений напад собаками, за результатами якого складений висновок від 24.07.2018 року та надано відповідь від 31.07.2018 року. Постановою Івано-Франківського міського суду від 27.08.2018 року відповідача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 51 грн. з конфіскацією собак. Відповідач при зустрічі з її матір`ю та, надаючи пояснення працівникам поліції, вказувала, що бере на себе обов`язок відшкодувати всі затрати, які понесла вона та її мати, проте надалі відмовилася в добровільному порядку відшкодовувати кошти, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду для вирішення даного спору.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку.

03.12.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі.

04.05.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду.

Суд, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та спору по суті приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5, 12, 13, 81, 82, 262 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 02.07.2018 року зареєстровано заяву у Івано-Франківському ВП ГУНП в Івано-Франківській області від ОСОБА_3 , мами позивача, про те, що ОСОБА_2 , відповідач по справі, вигулювала двох собак, які напали на її дочку та покусали останню, позивача по справі, внаслідок чого ОСОБА_1 госпіталізовано (а.с.9).

Копією виписки № 4124 із медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення Івано-Франківської МКЛ № 1 встановлено, що позивач поступила у відділення 04.07.2018 року та виписана 31.07.2018 року з діагнозом: множинні кусано-рвані рани обох верхніх кінцівок; кусана рана правого плеча з пошкодженням плеча m.Triceps (а.с.18).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 27.08.2018 року відповідача, як власника собак, визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП (Порушення правил тримання собак і котів) та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 51 грн. з конфіскацією собак (а.с.17).

Так, згідно даної постанови встановлено, що ОСОБА_2 04.07.2018 року о 19 год 00 хв. в м.Івано-Франківську, по вул.Коновальця, на березі річки Бистриця-Надвірнянська порушила правила тримання собак. Постанова суду набрала чинності 06.09.2018 року.

В даній постанові встановлені факти неправомірності поведінки правопорушника, наявність шкоди, завданої здоров`ю ОСОБА_1 та причинний зв`язок між ними, а тому, відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не потребують доказування в даній справі, оскільки згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Виходячи зі змісту ст. 7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень статті 9 вказаного Закону, фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

На підставі ст.12 Закону, шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.04.2013 року № 214 затверджено Правила утримання домашніх тварин підприємствами, організаціями і громадянами в місті Івано-Франківську

Згідно з п. 1.4. Правил, відповідальність за дії тварин несуть їх власники, особи, яким тварини належать на інших підставах, що не суперечать чинному законодавству, а також особи, які супроводжують тварину.

Згідно п.5.3. Правил, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною.

Згідно п.5.5. Правил, дозволяється виводити собак за межі квартири, території подвір`я, організацій, підприємств тощо лише на повідку з прикріпленим до нашийника особистим номерним знаком, а потенційно небезпечних собак та собак, що визнані небезпечними, обов`язково на короткому повідку (не більше 1,2 м) і в наморднику.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення шкоди здоров`ю позивача через відсутність належного контролю з боку відповідача ОСОБА_2 , як особи, яка зобов`язана здійснювати такий контроль за собакою потенційно небезпечної породи, суд прийшов до висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди, заподіяною домашньою твариною, яка утримується відповідачем без дотримання Правил утримання собак і поводження з ними.

Звертаючись до суду з позовом позивач обґрунтовуючи вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди зазначала про те, що нею було витрачено: на лікування у Івано-Франківській МКЛ № 1 внаслідок укусу собаки 8813 грн. 87 коп., знищення одягу 1000 грн.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

На підтвердження розміру витрат на лікування своє позивачем надані чеки на придбання медикаментів на загальну суму 8813 грн. 87 коп (а.с.11-14).

Надані позивачем докази, свідчать про факт придбання медичних засобів, які було призначено лікарем, саме для лікування від укусів собаки та їх наслідків.

Крім того, як встановлено судом, внаслідок нападу собаки відповідача на позивача, останній було знищено одяг, в який вона була одягнута в момент нападу.

Так, позивачем надано суду накладну № 20 від 15.06.2018 року , у якій вказано вартість кофти 480 грн. та вартість штанів у розмірі 520 грн. (а.с.15).

Відтак, позивачем у справі доведено належними та допустимими доказами розмір заподіяної їй матеріальної шкоди на загальну суму 9813 грн. 87 коп. (8813,87 грн. ліки + 1000 грн. одяг), тому в цій частині позовних вимог слід задовольнити повністю.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди завданої внаслідок нападу собаки на неї, то суд прийшов до наступного висновку.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 3 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач зазнала душевних страждань через раптовий напад та укуси собаки, що належить відповідачу, оскільки в результаті нападу собаки отримала значні тілесні ушкодження, що стало наслідком госпіталізації у травматолочічному відділенні Міської клінічної лікарні № 1 протягом тривалого часу (майже 1 місяць), вона відчула сильні моральні страждання, сильну фізичний біль та емоційний стрес, має порушення сну, відчуває страх невідомого при пересуванні по вулиці, тобто зазнала порушень у звичайному способі життя та незручностей, з цим пов`язаних, внаслідок чого має право на відшкодування моральної шкоди.

Крім того суд бере до уваги і те, що внаслідок спричинених травм, які вона отримала з вини відповідача, остання була позбавлена можливості працювати не лише під час стаціонарного лікування, а і після нього. Її посада у ФОП ОСОБА_4 є комплектувальник товарів, проте через сильний біль і неповне функціонування руки вона не могла належним чином та повноцінно виконувати свою роботу так, щоб це не приносило їй больових відчуттів. Також позивач, яка є молодою дівчиною, зазнає сильних душевних страждань та комплексів і через те, що молодих людей та її друзів відштовхує вигляд її понівечених рук, а особливо влітку, коли неможливо носити закритий одяг.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), суд враховує тривалість та характер моральних та фізичних страждань, яких зазнала позивач, їх інтенсивність та довготривалість, стан її здоров`я, молодий вік, настанням у зв`язку з цим для неї негативних наслідків, що відобразилось на здоров`ю, змін у її житті, появі певних страхів. Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 30000 гривен.

Крім того, за ч.1,ч.6 ст.141 ЦПК України на сторони по справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, покладається судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, при подачі до суду даного позову позивач, який звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», повинна була сплатити судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. (немайнова вимога).

Враховуючи те, що позов в частині майнових вимог було задоволено повіністю, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у вищевказаному розмірі.

Крім того, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останньою судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 12, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та керуючись ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 9813 (дев`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 87 коп. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди, а всього 39813 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2020 року.

Суддя Р.Р.Струтинський