Номер провадження 2/229/1137/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Гонтар А.Л.,

при секретарі судового засідання: Білик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про розірвання шлюбу.

Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 24 червня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Дружківського міського управління юстиції, актовий запис за №148 від 24.06.2005 року. Фактично шлюбні відносини припинено з 25 жовтня 2019 року і одночасно припинено сумісне ведення господарства. Родина розпалася через відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу подружжя має дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спір про місце проживання дитини відсутній. Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем.

В судове засідання, позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує (а.с.10).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву слухати позов без його участі. Проти позовних вимог і розірвання шлюбу не заперечує.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 24 червня 2005 року, актовий запис №148, зроблений 24 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 отримала прізвище " ОСОБА_1 " (а.с. 8).

Від шлюбу подружжя має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до актового запису № 398, зробленого 17 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

З 25 жовтня 2019 року подружжя спільного господарства не веде, спільним побутом не пов`язано, майновий спір відсутній. Питання із ким буде проживати дитина вирішено сторонами в досудовому порядку.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін.

З огляду на вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вважає не можливим примусити позивача або відповідача зберігати шлюб.

Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка по справі, наполягала на залишенні прізвища яким іменувалась у шлюбі, відповідач заперечень проти цього не надав. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. До того ж відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 206, 259, 263-265, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Дружківки Донецької області, Україна, громадянкою України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем м. Дружківки Донецької області, Україна, громадянином України, який було зареєстровано 24 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 148 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 24 червня 2005 року).

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - " ОСОБА_1 ".

Копію рішення суду після набрання ним чинності направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повне судове рішення складено у нарадчій кімнаті 21 липня 2020 року.

Суддя: А.Л. Гонтар