Справа №333/3267/20
Провадження №2-о/333/165/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

присяжних: Мількова К.В., Косолап Н.В..

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

за участю прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

лікаря-психіатра Пащенко Г.,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_2 ,

законного представника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, цивільну справу №333/3267/20 за заявою Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР звернулося до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено наступне.

ОСОБА_2 з 2014 року страждає на параноїдну шизофренію. 16 разів знаходилась на стаціонарному лікуванні у психіатричних закладах. В клінічній картині галюцинаторно- маячна симптоматика, суїцидальні тенденції, відмова від їжі. Згідно Рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя у 9 випадках застосовувалась примусова госпіталізація. Останнє Рішення суду датовано 19.03.2020. Остання госпіталізація з 17.03.2020 по 09.04.2020 з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Параноїдний синдром». Визнана інвалідом II групи.

Зі слів батька, на протязі останнього місяця психічний стан хворої суттєво погіршився, ліків не приймає, не спить, відмовляється від їжі, значно схудла. Напередодні госпіталізації порізала штори, прив`язала до батареї, сіла на підвіконня, намагалася стрибнути з вікна 7 поверху. Була доставлена 24.06.2020 спецбригадою швидкої медичної дороги (лікар Резніков) в стані психомоторного збудження у супроводі батька. Згоди на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим була госпіталізована у примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих.

25.06.2020 о 10.00 оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, параноїдний синдром. Суїцидальні тенденції. За психічним станом є небезпечною для себе. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Законний представник ОСОБА_3 підтримав дану заяву.

ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала відносно задоволення даної заяви.

Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 24.06.2020 року, ОСОБА_2 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, параноїдний синдром. Суїцидальні тенденції. Під час огляду: продуктивного контакту не складає, виглядає схудлою, неохайною, сидить перед лікарями боса, відмовляється взутися. Манірна, вигадлива. На питання відповідає незмістовно, односкладово, компрометуючи її факти заперечує. Каже, що батьки помилилися, що нічого про неї не знають і не можуть знати, що вона не збиралася стрибати у вікно, а відмовлятися від їжі це право кожної особистості. Вважає себе психічно здоровою, адекватною, незважаючи на численні госпіталізації до психіатричного стаціонару. Мислення дезорганізоване. Емоційно неадекватна. Мають місце прояви амбівалентності, мікрокататонічна симптоматика. Критичні функції грубо порушені. За психічним станом є небезпечною для себе. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару..

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_2 з 2014 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого є небезпечною для себе, оскільки є підстави вважати, що вона може скоїти суїцид, в зв`язку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.341-342, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 25.06.2020 р.

Головуючий суддя: І.Й. Наумова

Присяжні: К.В. Мільков

Н.В. Косолап