У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача про відвід судді,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В судовому засіданні представник відповідача заявила відвід судді, оскільки в зв`язку з повторною відмовою суду в зупиненні провадження по справі, суд заінтересований в швидкому розгляді справи.

В судовому засіданні представник позивача заперечує проти відводу, оскільки немає підстав.

Суд, вислухавши заяву представника відповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Прийняття судом відповідних процесуальних рішень з приводу вчинення процесуальних дій, які здійснюються судом до та під час розгляду справи, не є підставою для відводу судді та не можуть оцінюватись сторонами як сумнів у її неупередженості в межах розгляду даної справи, а можуть бути вирішені у визначеному процесуальним законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Абзацом 2 частини 3 статті 40 ЦПК України визначено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява про відвід судді в письмовому вигляді до суду за три робочі дні не надходила. Представник відповідача заявила відвід судді в судовому засіданні.

За таких обставин, відвід судді вирішує суд, що розглядає дану справу.

Перевіривши викладені представником відповідача підстави для відводу головуючого у справі, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді Яровенко Н.О. зводиться саме до не згоди представника відповідача з процесуальними рішеннями судді, а саме в частині відмови судом в зупинення провадження по справі, що на її погляд є заінтересованістю судді в швидкому розгляді справи.

Щодо заінтересованості судді в швидкому розгляді справи, то слід зазначити наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.07.2019 року було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.09.2019 року.

03.09.2019 року підготовче судове засідання було відкладено за клопотання представника відповідача, яке надійшло до суду 02.09.2019 року, в якому представник відповідача просив відкласти судове засідання в зв`язку з тим, що представник відповідача з 02.09.2019 року по 06.09.2019 року перебуває у відрядження в Турецькій Республіки та в зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. Суд, задовольнивши клопотання представника відповідача оголосив перерву до 04.11.2019 року.

04.11.2019 року в підготовче судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача, в якому останній заявив клопотання про зупинення провадження по справі в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні відповідача. Судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання та в цей же день закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.12.2019 року.

В день судового засідання, 23.12.2019 року, представником відповідача подано до суду апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києві про відкриття провадження по даній справі, в зв`язку із чим судове засідання не відбулося.

Одночасно із подачею апеляційної скарги до Дніпровського районного суду м. Києва, представником відповідача подано аналогічну апеляційну скаргу, яка було подана безпосередньо до Київського апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Київського апеляційного суду обидві апеляційні скарги представника відповідача було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (сплатити судовий збір) протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. Отримавши ухвали Київського апеляційного суду адвокат Печериця Н.С. недоліки не усунула, що стало підставою відмови у відкритті апеляційного провадження.

Повернувшись з апеляційного суду справу до судового розгляду було призначено на 15.04.2020 року, на яке представник відповідача подав клопотання про відкладення слухання справи в зв`язку з встановленням карантину. Клопотання задоволено, розгляд справи призначено на 16.06.2020 року. В цей день в судове засідання не з`явився представник позивача, що стало підставою для відкладення судового розгляду.

Таким чином, з викладеного чітко вбачається, що з 04.11.2019 року до 22.07.20120 року справа взагалі не слухалась. Представником відповідача не доведено в чому саме полягає заінтересованість судді в швидкому розгляді справи.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 37, 40, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Визнати заяву представника відповідача про відвід судді Яровенко Н.О. необґрунтованою та продовжити розгляд справи.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.О.Яровенко