Справа № 638/5128/20
Провадження: 2/638/3241/20
УХВАЛА

іменем України

"03" липня 2020 р. Дзержинськийрайонний суд м. Харкова в складі:

головуючогосудді Омельченко К.О.,

при секретарi Юрченко Д.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики та визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 34750 доларів США та визнання права власності на квартиру, в рахунок стягнення заборгованості.

27.04.2020 р. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху.

Позивачем усунено недоліки у встановлений ухвалою від 27.04.2020 строк.

20.05.2020 р. ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження за вказаним позовом.

03.07.2020 до суду надійшла заява сторін у справі про затвердження мирової угоди.

Із зазначеної заяви вбачається, що 02.07.2020 р. позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали по справі мирову угоду наступного змісту:

Мирова угода

Ми, сторони у цивільній справі № 638/5128/20 н.п. 2/638/3241/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та визнання права власності на квартиру, що знаходиться в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Омельченко К.О., -

Громадянин України позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Та Громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

З метою врегулювання спору у справі, керуючись ст. 207 ЦПК України, уклали мирову угоду про наступне:

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджують, що їм на праві спільної сумісної власності належить однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4

Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що 05 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ним - ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичив йому грошову суму в розмірі 10.000 (десять тисяч) доларів США, що на момент укладення договору, відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України, складало 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 коп., з терміном повернення не пізніше 05.07.2016 р.

Протягом 2015 року я, відповідач ОСОБА_2 повернув позивачу частину боргу за договором позики в розмірі 7000 доларів США.

10 липня 2016 року між ОСОБА_1 та мною - ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичив мені ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США, що на момент укладення договору, відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України, складало 545 600 (п`ятсот сорок п`ять тисяч шістсот) гривень 00 коп. з терміном повернення боргу до 10 липня 2018 р.

Протягом 2017 року я, відповідач ОСОБА_2 повернув позивачу частину боргу за договором позики в розмірі 3 250 доларів США.

13 травня 2018 року між ОСОБА_1 та мною - ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичив мені грошову суму в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) доларів США, що на момент укладення договору, відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України, складало 341 510 (триста сорок одна тисяча п`ятсот десять) гривень 00 коп. з терміном повернення до 13.05.2019 р.

На момент укладення та підписання договорів позики починаючи з 2014 року та по 2018 р.р., я, відповідач ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ), який зареєстрований 09.06.2001 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 683, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого (повторно) 03.12.2019 року.

Мною, ОСОБА_2 складено заяву, в якій я повідомив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , гроші позичаються для потреб родини та, в разі неповернення суми боргу за договорами позики я передаю у власність позичальнику квартиру АДРЕСА_5 , яка належить мені та моїй дружині на праві спільної сумісної власності.

Моя дружина ОСОБА_3 була обізнана про укладення мною договорів позики, про суму позики, мету, на яку позичаються гроші та наслідки неповернення суми боргу.

Повернувши частину боргу за вказані роки за договорами позики в розмірі 7 000 + 3 250 = 10 250 доларів США, я залишився винен суму в розмірі 34 750 доларів США, а саме: за договором позики від 05.07.2014 р. 3 000 доларів США, за договором позики від 10.07.2016 р. 18 750 доларів США, за договором позики від 13.05.2018 р. 13 000 доларів США.

На день звернення з даним позовом до суду сума боргу за договорами позики в загальному розмірі складає 34 750 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.04.2020 р. становить 941 725 грн. (дев`ятсот сорок одна тисяча сімсот двадцять п`ять) гривень.

Позивач ОСОБА_1 підтверджує всі факти, викладені вище відповідачами та зазначає, що сума боргу, що залишилася в розмірі 34 750 доларів США на день підписання мирової угоди відповідачем не повернена.

2. Сторони домовились, що:

Позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , переходить у власність квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, в рахунок погашення боргу за договорами позики від 05.07.2014 р., в розмірі 3 000 доларів США, за договором позики від 10.07.2016 р., в розмірі 18 750 доларів США, за договором позики від 13.05.2018 р., в розмірі 13 000 доларів США, в загальному розмірі 34 750 (тридцять чотири сімсот п`ятдесят) доларів США, що відповідає вартості вищезазначеної квартири.

3. Сторони домовились, що не мають одна до одної претензій матеріального характеру.

4.Позивач і Відповідачі підтверджують, що ця Мирова угода відображає дійсні наміри сторін та відповідає вимогам діючого законодавства і інтересам Позивача та Відповідачів.

5. Позивач і Відповідачі заявляють, що ні в процесі укладення мирової угоди, ні в процесі виконанняі її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

6.Позивач та Відповідачі підтверджують, що кожна Сторона усвідомлює і ознайомлена з наслідками відповідно до ст.ст. 255, 256 Цивільного процесуального кодексу України укладення цієї Мирової угоди і затвердження її Дзержинським районним судом м. Харкова.

7.Сторони підтверджують, що кожна із Сторін на момент підписання цієї Мирової угоди має всі права і повноваження, необхідні для її укладання. Представник Відповідача, що підписує цю Мирову угоду, не є усуненим від виконання своїх обов`язків, повноваження на момент підписання цієї Мирової угоди є дійсними.

8. Дана мирова угода направляється сторонами до Дзержинського районного суду м. Харкова для її затвердження.

9. Сторонипросять суд визнати дану Мирову угоду і відповідно до ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України закрити провадження у справі.

10.Дана мирова угода набирає законної сили з моменту її затвердження Дзержинським районним судом м. Харкова і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.

11. Мирова угода укладена у 3-х екземплярах, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної і з Сторін і для Дзержинського районного суду м. Харкова.

У зв`язку з тим, що спір між ними врегульований мировою угодою, сторонни просять суд затвердити дану мирову угоду і провадження у справі закрити.

В судове засідання сторони не з`явилися, наддали до судуз аяви, в яких просили розглядати справу без їх участі та затвердити мирову угоду.

Суд, перевіривши зазначену вище мирову угоду сторін на відповідність положенням ст. 207 ЦПК України, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чизаконнихінтересів.

Згідно з ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 7 ст.49 ЦПК України сторонни можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав і обов`язків сторін. В мировій угоді сторонни можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається з поданої спільної заяви, сторонами укладена мирова угода, яка стосується лише їх прав і обов`язків, не виходить за межі предмету позову, а тому не порушує прав третіх осіб.

З урахуванням викладеного вище і вимог діючого законодавства суд вважає, що мирова угода, укладена між сторонами, відповідає вимогам діючого законодавства, в зв`язку з чим підлягає затвердженню судом в установленому порядку.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторонни уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно з ч. 4 ст.207ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджуєтьсяухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Враховуючи, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, укладена в інтересах обох сторін, не суперечить закону і не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд у відповідності до норм статей 207,208ЦПК України вважає за можливе затвердити мирову угоду між сторонами і закрити провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України „Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки мирова угода була укладена сторонами до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, суд вважає необхідним повернути позивачці 50 відсотків сплаченого судового збору при поданні позовної заяви до суду

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,13,49, 142, 207,208,255,256 ЦПК України, суд, -

постановив:

Затвердити мирову угоду, укладену 02.07.2020 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , за якою:

Позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , переходить у власність квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, в рахунок погашення боргу за договорами позики від 05.07.2014 р., в розмірі 3 000 доларів США, за договором позики від 10.07.2016 р., в розмірі 18 750 доларів США, за договором позики від 13.05.2018 р., в розмірі 13 000 доларів США, в загальному розмірі 34 750 (тридцять чотири сімсот п`ятдесят) доларів США, що відповідає вартості вищезазначеної квартири.

Дана мирова угода набирає законної сили з моменту її затвердження Дзержинським районним судом м. Харкова і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики та визнання права власності на квартиру- закрити.

Наслідки закриття провадження у цивільній справі у зв`язку з укладенням мирової угоди, передбачені ст. 256 ЦПК України, сторонам відомі і зрозумілі.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України, ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. В разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Харкова повернути ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією № 2485856 від 28 квітня 2020 року у розмірі 4708 грн. 62 коп. (чотири тисячі сімсот вісім грн. 62 коп.).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України цей строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст ухвалискладено та підписано 03.07.2020р.

Головуючий суддя: