КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У х в а л а

м. Київ Справа № 757/40355/19-ц

23 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., перевіривши виконання вимог ст. 354, ст. 356 ЦПК України за апеляційною скаргою начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасишин Анни Романівни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Залізничний відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 3000 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 29 травня 2020 року начальник Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасишин А.Р. надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст оскаржуваного рішення Печерського районного суду міста Києва складено 18 лютого 2020 року.

Копію оскаржуваного рішення отримано апелянтом 29 квітня 2020 року, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами.

Апеляційну скаргу надіслано 29 травня 2020 року.

При цьому судом враховується, що строк на апеляційне оскарження спливав 18 березня 2020 року.

Разом з тим, 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

На усій території України карантин установлено з 12 березня 2020 року.

Таким чином, процесуальний строк на апеляційне оскарження розпочався до 12 березня 2020 року, тому його тривалість складає: кількість днів строку, визначеного законом, які пройшли до 12 березня 2020 року + період карантину + кількість днів строку, які залишись від визначеного законом строку.

З огляду на вказане та на те, що до запровадження карантину строк на апеляційне оскарження не минув, на момент подачі апеляційної скарги карантин не закінчено, тому апеляційна скарга на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року подана з дотриманням строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, перевіривши виконання вимог ст. 356 ЦПК України, вважаю, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

За правилом ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Стаття 185 ЦПК Українипередбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частина 4 ст. 356 ЦПК України встановлює, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від спати судового збору відповідно до закону.

Так, відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При цьому, згідно ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено частково на суму 3000 грн.

Отже, фактично оспорювана сума становить 3000 грн. й саме з неї слід вираховувати судовий збір, що підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги.

Таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року становитиме 1152,60 грн. (768,40 грн. * 150 %).

Разом з тим, при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянт судовий збір не сплатив.

В апеляційній скарзі вказує на те, що Залізничний ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) є бюджетною установою та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. З огляду на те, що процедура плати судового збору за подачу апеляційної скарги займає деякий час в частині необхідності погодження та проведення виплати через органи казначейства, тому просить відстрочити сплату судового збору.

Розглянувши вказане про відстрочення сплати судового збору, вважаю, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд, у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Вирішення питання щодо відстрочення сплати судового збору здійснюється у відповідності до загальних принципів цивільного судочинства, зокрема, принципу змагальності, відповідно якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Єдиною підставою для відстрочення від сплати судового збору є врахування судом незадовільного майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з принципом змагальності, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Оскільки заявником не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, а обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, тому у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

За наведених обставин, суд пропонує апелянту усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу Київського апеляційного суду оригіналу документу про плату судового збору на суму 1152,60 грн. за реквізитами: за реквізитами: одержувач - УК у Солом.р-ні/Соломян р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026010, МФО банку: 899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 38050812

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам ч.2 ст.356 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Залізничний відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області був залучений до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, проте в апеляційній скарзі зазначено, що Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) є відповідачем.

Враховуючи викладене, суд пропонує апелянту усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу Київського апеляційного суду апеляційної скарги в новій редакції та копій виправленої апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи з вірним зазначеним процесуального статуту учасників справи.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасишин Анни Романівни про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року - відмовити.

Апеляційну скаргу начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасишин Анни Романівни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Залізничний відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не виконання вимог даної ухвали у визначений строк, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя: