Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання знести самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеним вище позовом, який обґрунтований наступним.

ОСОБА_1 є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В серпні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Також вказаними особами було отримано право спільної сумісної часткової власності на земельну ділянку за кадастровим номером :07:002:0094 площею 0.0158 га біля вказаного будинку, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вказує на те, що не маючи жодної дозвільної документації та не погоджуючи свої дії з власниками інших квартир та суміжних будинків, розпочали будівництво другого поверху над прибудовою до будинку, яка відповідно до правовстановлюючих документів є квартирою АДРЕСА_3 , чим здійснили самочинне будівництво.

Відповідно до листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 44/15.01-13 від 27.11. 2019 року дозвільні документи на реконструкцію вищевказаної квартири не зареєстровані в Єдиному реєстрі дозвільних процедур. Також зауважує, що незаконне будівництво проводиться в історичному ареалі м. Ужгорода та неможливе без погодження органу з охорони культурної спадщини Закарпатської ОДА та Міністерства культури України.

Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури № Д-114/01-17 від 27.11.2019 містобудівні умови та обмеження за даною адресою не видавались.

Вказані листи на думку позивача повністю підтверджують незаконність дій відповідачів та доводять обґрунтованість позовних вимог.

Крім того позивача вказує на те, що даною надбудовою відповідачі порушують право позивача на інсоляцію, тобто належне попадання прямого сонячного світла до квартири позивача. Таким чином будівництво другого поверху над прибудовою повністю перекриє доступ до сонячного світла до нерухомого майна, належного позивачу.

На підставі викладеного позивач ставить вимогу про зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудований другий поверх над прибудовою за адресою: АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер :07:002:0094 площею 0.0158.

УхвалоюУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Разом з тим подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач по справі скористався своїм правом на подання 06.04.2020 року відзиву на позов у визначений судом строк, у якому просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Свої заперечення відповідачі аргументують тим, що позивачем не доведено обставин та не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Зокрема сторона відповідача вважає хибною позицію позивача ОСОБА_1 про незаконність будівництва, яку останній підтверджує відповідними документами, а саме: листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 44/15.01-13 від 27.11. 2019 року про те, що дозвільні документи на реконструкцію вищевказаної квартири не зареєстровані в Єдиному реєстрі дозвільних процедур; та відповідно до листа Управління містобудування та архітектури № Д-114/01-17 від 27.11. 2019 року містобудівні умови та обмеження за даною адресою не надавались.

Свої заперечення по суті позову представник відповідача аргументує тим, що на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 належить Ѕ частина квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.08.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №176697260, а також Ѕ частина земельної ділянки загальною площею 0,0158 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :07:002:0094, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.08.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №176699021. Інша Ѕ частина вказаної квартири та земельної ділянки належить ОСОБА_3 . У зв`язку із аварійним станом даху, необхідністю його термінового ремонту, відповідачами було прийнято рішення про його заміну. Разом з тим, оскільки квартира АДРЕСА_3 є окремостоячою, знаходиться в окремій літ.Б, розташована на власній земельній ділянці, власниками було вирішено облаштування житлової мансарди над власною квартирою. Вказані дії жодним чином не порушують права та законні інтереси позивача, а також права інших осіб. Сторона відповідача просить суд врахувати, що спеціалістами управління державного архітектурно-будівельного контролю за скаргою ОСОБА_4 від 20.11.2019 року №Д-113/15.01-14 проведено перевірку об`єкту містобудування №277 від 10.12.2019 року та встановлено, що проведені будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_4 шляхом надбудови мансардного поверху кв. №4; по периметру квартири, по існуючій цегляній кладці влаштовано антисейсмічний пояс, поверху якого влаштовано десять рядів нової кладки; влаштовано конструкції даху; дах односкатний. Тобто, станом на 10.12.2019 будівельні роботи, що стосуються змін геометричних розмірів (влаштування десяти рядів кладки та конструкції даху) були завершені. Одночасно, 10.12.2019 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідного до якого зобов`язано дозвільні документи привести у відповідність до вимог згідно чинного законодавства. Жодних вимог, щодо знесення проведеного будівництва спеціально уповноваженим органом не ставиться. На виконання вказаного припису отримані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва від 02.03.2020 року №36/03-04/20, відповідно до яких гранично допустима висотність будинку 8,0 метрів від найнижчої планувальної відмітки землі до гребеня даху. Вказане обмеження при реконструкції дотримано; максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки існуючий, також дотримано. Відтак відповідачі просять врахувати суд, що квартира АДРЕСА_3 не є пам`яткою містобудування місцевого значення, охоронне зобов`язання не видавалося, охоронний договір не укладався. Не зважаючи на це, власники квартири АДРЕСА_4 , звернулись до Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації, за результатами розгляду якого, ескіз намірів забудови «Реконструкція квартири з надбудовою по АДРЕСА_2 з виділенням в окреме будинковолодіння» був розглянутий на засіданні консультативної ради з питань охорони культурної спадщини при Закарпатській ОДА 06.02.2020 року та більшістю голосів був підтриманий. Вказані дії по приведенню дозвільної документації у відповідність до вимог чинного законодавства, її погодження відповідними органами, свідчить про відсутність порушень будівельних норм та правил. Згідно постанови №127 від 13.12.2019 року за порушення у сфері містобудівної діяльності на гр. ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Отже на даний час наявні дозвільні документи на проведення будівництва, жодних будівельних норм та правил не порушено, будівництво проведено на власній земельній ділянці відведеній для цієї мети.

Також відповідачі вважають за необхідне роз`яснити правові підстави отримання права спільної часткової власності на земельну ділянку». Так,земельна ділянка загальною площею 0,0158 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :07:002:0094, набута відповідачами на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2019 року. Вказана земельна ділянка набута попереднім власником квартири №4 ОСОБА_5 ще у 2008 році. При цьому, власник квартири АДРЕСА_5 станом на 2006 р ОСОБА_6 (батько позивача) погодив в натурі межі земельної ділянки, що підтверджується Актом про погодження в натурі меж земельної ділянки від 07.06.2006 року. Відповідачі вважають необґрунтованою вимогу позивача щодо знесення добудованого мансардного поверху з тих підстав, що добудова порушує його право на інсоляцію, тобто призводить до попадання меншої кількості денного світла до його квартири, оскільки стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження вказаної обставини.

Крім того звертають особливу увагу суду на ту обставину, що позивач вказує, що нібито порушується його право на інсоляцію саме житлових приміщень, однак дана обставина не відповідає дійсності, оскільки квартири АДРЕСА_6 фактично на даний момент не існує, оскільки відповідно, до ч.1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.Однак, вказана квартира рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради була переведена у нежитловий фонд, в подальшому вказаному нежитловому приміщенню присвоєна інша поштова адреса - АДРЕСА_1 , а вказані приміщення реконструйовані у торгово-офісні приміщення із влаштуванням входу з вулиці. На даний час вказані приміщення здані в оренду та використовуються як офісні приміщення. Вказана обставина підтверджується матеріалами інвентарної справи на житловий будинок по АДРЕСА_7 , яка зберігається у КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради (м. Ужгород, вул. Небесної Сотні,6) та підлягає дослідженню при розгляді даної справи. На підставі вищенаведеного, вважають, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено, що проведене облаштування мансарди відповідачами, над їх власною квартирою, на власній земельній ділянці призвело до зменшення коефіцієнту попадання природного освітлення до приміщення позивача чи порушувало б інші його права, як власника, що надавало б право заявляти вимоги про усунення перешкод в користуванні цим майном. Відповідно до п.8 ч.3 ст. 178 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу понесених відповідачем ОСОБА_2 в зв`язку із розглядом справи складає 15000 грн.

23.04.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив. В даній відповіді позивач акцентує увагу на тому, що складення Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради

Припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності само по собі підтверджує незаконність дій відповідача та відсутність необхідних документів. Так вказує на те, що сам відповідач у відзиві підтверджує факт завершення будівельних робіт станом на 10.12. 2019 рік, всупереч тому, що до Департаменту культури Закарпатської ОДА в ескізом намірів забудови «Реконструкція квартири з надбудовою по АДРЕСА_2 з виділення в окреме будинковолодіння» звернувся тільки після завершення будівництва. Також звертає увагу на те, що підтримка вказаною відповідачами ескізу намірів Департаментом культури Закарпатської ОДА 06.02.2020 року сама по собі не становить правової підстави для початку будівництва, а означає тільки попередню згоду на розробку проектної документації такого будівництва, оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ « Про регулювання містобудівної діяльності» єдиною правовою підставою для початку виконання будівельних робіт є подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без подання яких виконувати будівельні роботи забороняється. Всіх цих вимог відповідачі на думку позивача не дотримались., будівництво було виконано без відповідних документів, а тому є незаконним і вважається самочинним будівництвом, тому підлягає знесенню, оскільки порушує права інших осіб. Також наголошує на тому, що проекту будівництва відповідач станом на сьогоднішній день не розробив. Також позивач вважає, що саме по собі порушення права на інсоляцію не потребує доказування, а позивач вимагає знесення самочинного будівництва тому, що воно незаконне і порушує його охоронюваний законом інтерес, зокрема право на користування належного освітленою квартирою, яка йому належить.

Крім того стороною позивача 24.06.2020 року подано до суду пояснення сприводу нових доказів, долучених відповідачем. Зокрема вказує на те, що робочий проект реконструкції квартири АДРЕСА_3 містить завідомо неправдиві відомості. Також вказує на те, що у даному випадку відсутня згода співвласників на надбудову відповідачами другого поверху, а надане відповідачем повідомлення про початок буді робіт та робочий проект на його думку не стосуються предмету спору знесення самочинного будівництва, яке за словами відповідача було звершено 10.12. 2019 року. Тому на думку позивача предметом доказування відповідачів повинно бути доведення законності підстав такого будівництва на момент його початку та до його завершення 10.12. 2019 року. Відтак на думку сторони позивача у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто позивач вважає, що здійснений відповідачами вид самочинного будівництва не може бути приведений до легітимного стану шляхом перебудови. Натомість на думку позивача для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Також у своєму клопотанні від 08.07.2020 року позивач додатково інформує суд про те, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2020 року у справі № 308/5831/20 задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано уповноважених осіб Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою позивача по злочин внесення завідомо неправдивих даних ФОП ОСОБА_7 в офіційний документ - Робочий проект реконструкції квартири АДРЕСА_3 . З цих підстав позивач вважає, що суд не може брати до уваги в якості доказу наданий стороною відповідача Робочий проект, який було створено шляхом підроблення офіційного документа.

З огляду на те, що сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе провести судовий розгляд на підставі наявних у справі письмових доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, судом встановлено наступні обставини.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/5 частка об`єкта нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106.6 кв. м., житловою площею 70.5. кв. м. на підставі свідоцтва про право власності на житло серія та номер 57, виданого 23.04.1997 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів, Договору про визначення часток у праві власності на квартиру, серія та номер 271, виданим 05.07.2013р., виданим приватним нотаріусом Головко В.Є.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частці об`єкта нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 47.8 кв. м., житловою площею 27.5. кв. м. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 505, що виданий 07.08.2019 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дністрян О.М.

Крім того згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 507 , виданому 07.08.2019 року приватним нотаріусом Дністрян О.М. на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частці об`єкта нерухомого майна земельної ділянки за кадастровим номером :07:002:0094, площею 0.0158 га. за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

ОСОБА_1 зазначає, що не маючи жодної дозвільної документації та не погоджуючи свої дії з власниками інших квартир та суміжних будинків, відповідачі розпочали будівництво другого поверху над прибудовою до будинку, яка відповідно до правовстановлюючих документів є квартирою АДРЕСА_3 , чим здійснили самочинне будівництво.

Позивач стверджує, що будівництво відповідачами другого поверху над прибудовою повністю перекриває доступ сонячного світла до належного йому нерухомого майна, таке будівництво порушує вимоги ДБН В.2.5-28:2018 «Природне і штучне освітлення», що відтак слугувало підставою для звернення його до суду за захистом порушених прав.

В якості доказу вчинених відповідачами порушень позивач подав повідомлення Начальника Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Зотової О. № 44/15.01.-13 від 27.11.2019 року, зі змісту якого вбачається, що дозвільні документи на реконструкцію квартири АДРЕСА_8 власниками квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не зареєстровані в Єдиному реєстрі дозвільних процедур. Додатково ставлять до відома у повідомленні, що будівництво проводилось в історичному ареалі міста Ужгород. Будівельні роботи мають виконуватись із погодженням охорони культурної спадщини Закарпатської ОДА та Міністерства культури України відповідно до ст. 19 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Крім того позивачем надано лист Начальника Управління Містобудування та Архітектури Боршовського О. № Д-114/01-17 від 27.11. 2019 року, в якому інформують про те, що видача містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта реконструкції квартири АДРЕСА_3 не надавалась.

З доданого до матеріалів справи листа Начальника Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Зотової О.№ Д-113/15.01.-14 від 11.12.2019 року вбачається, що спеціалістами управління ДБК виконавчого комітету Ужгородської міської ради з 27.11. 2019 року по 10.12. 2019 рік проведено позапланову перевірку з виходом на місце, в ході якої з`ясовано, що на об`єкті будівництва з «Реконструкції квартири з надбудовою по АДРЕСА_2 з виділенням в окреме будинковолодіння» квартира АДРЕСА_3 проводяться самовільні будівельні роботи з надбудови мансардного поверху. Об`єкт будівництва розташований в центральній частині міста та розміщений в межах території пам`ятки містобудування місцевого значення « 22 «Комплекс замкової гори ХVI-XIX ст. ох. № 1-3 к. в межах АДРЕСА_9 » відповідно до науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план м. Ужгород, Закарпатської області з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів» та входить в перелік об`єктів щойно виявлених об`єктів культурної спадщини № 136 «Житловий будинок, кін ХІХ АДРЕСА_7 ». Також зазначається, що роботи проведені без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків(відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками(СС1), що передбачено ст. ст. 34, 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та з порушенням п. 7.10.3.1. ДБН В.- 12:2014 «Будівництво у сейсмічних районах України» зі змінами № 1. З а результатами перевірки складено акт, протоколи про адміністративні правопорушення, видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Також зазначено, що забудовника буде притягнуто до адміністративної відповідальності згідно вимог чинного законодавства.

Приписом № 9 Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації від 10.12. 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлено, що на будівлі , що знаходиться в межах пам`ятки містобудування місцевого значення «Замкова гора», ох. № 1-Зк здійснюються будівельні роботи(добудовується додатковий поверх)без дозволу органу охорони культурної спадщини (департаменту культури Закарпатської облдержадміністрації), виданого на підставі погодженої ним науково-проектної документації. Вказаним приписом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зобов`язано:

- негайно припинити будівельні роботи на будівлі за адресою: АДРЕСА_2 ;

- погодити науково-проектну документацію архітектурних перетворень за адресою: АДРЕСА_2 із органами охорони культурної спадщини;

- отримати від органів охорони культурної спадщини дозволи на здійснення робіт за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того з матеріалів справи вбачається, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю 10.12. 2019 року винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Вказаним приписом зобов`язано ОСОБА_3 привести у відповідність до вимог чинного законодавства дозвільні документи в АДРЕСА_2 в строк до 10.02.2020 р. та привести у відповідність до вимог згідно п. 7.10.3.1. ДБН В.1.1.-12: 2014 «Будівництво у сейсмічних районах України» зі змінами № 1: АДРЕСА_2 в строк до 10.01.2020 р.

Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 127 від 13.12. 2019 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУПАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Сторона відповідача стверджує, що ними було здійснено всі дії з метою усунення виявлених порушень та приведенню дозвільної документації у відповідність до вимог чинного законодавства та її погодження з відповідними органами, що на їх думку свідчить про відсутність порушень будівельних норм та правил та зазначають, що на даний час у відповідачів є всі дозвільні документи на проведення будівництва, жодних будівельних норм та правил не порушено, а будівництво проведено на власній земельній ділянці, що відведена для цієї мети.

Згідно наданого відповідачами витягу з реєстру прав власності (інформаційна довідка) 176698853 від 07.08.2019 року замовники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали до відповідного органу державно-архітектурного контролю , а саме Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт , а саме реконструкцію квартири АДРЕСА_3 .

В якості доказів надано лист Директора Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації № 01-12/196 від 11.02.2020 року в якому інформують ОСОБА_2 про розгляд та підтримку більшістю голосів ескізу намірів забудови «Реконструкція квартири з надбудовою по АДРЕСА_2 з виділенням в окреме будинковолодіння» на засідання Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини при Закарпатській облдержадміністрації 06.02.2020 року. На основі розглянутого ескізу намірів забудови рекомендовано розробити робочий план та погодити його в органах охорони культурної спадщини, відповідно до їх повноважень. Просять обов`язково врахувати при розробці робочого проекту наступні зауваження: матеріал для покриття даху повинен відповідати кольорам, які характерні для забудови центральної частини Ужгорода (коричневий, червоний).

Згідно наданого позивачем листа Директора департаменту культури Бабунич О.№ 01-12/657 від 18.06.2020 року у відповідь на заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 07.05.2020 року щодо надання адміністративної послуги щодо погодження робочого проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 » з надбудовою поверху та виведенням в окреме будинковолодіння» повідомляють, що оскільки поданий робочий проект був розроблений на основі згаданого ескізу намірів та враховує зауваження Констультативної ради, департамент культури, діючи в межах своїх повноважень , передбачених п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини, погоджує його.

Також стороною відповідача надано копії Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва № 36/03-04/20 від 02.03.2020 року «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 » з надбудовою поверху та виведенням в окреме будинковолодіння, що затверджені Наказом Начальника управління містобудування та архітектури управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 60-М від 02.03.2020 року, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків(відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) щодо реконструкції квартири АДРЕСА_3 з надбудовою поверху та виведенням в окреме будинковолодіння та копію Робочого проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 , розробленого головним інженером проекту ОСОБА_7 .

Натомість ОСОБА_1 вважає, що відновлення його порушених прав можливе тільки шляхом знесення самочинно збудованого другого поверху над прибудовою за адресою: АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер :07:002:0094 площею 0.0158 з тих підстав, що здійснений відповідачами вид самочинного будівництва не може бути приведений до легітимного стану шляхом перебудови, оскільки відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної документації».

Положенням частини другої статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» регламентовано встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Так положеннями п. 1, 2 ст. 34 вказаного Закону регламентовано, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України, зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

П. 5 вказаного закону визначено, що контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

П. 7 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ст.35 вказаного закону після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України. Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт. Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється.

Ст. 36 вказаного Закону надає право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.

Як встановлено матеріалами справи спірний об`єкт нерухомості належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), відтак після подання замовниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю,зокрема до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради, що відповідно підтверджується наданим відповідачами витягом з реєстру прав власності (інформаційна довідка) 176698853 від 07.08.2019 року, відповідачі у відповідності до положень п. 1, 2 ст. 34 вказаного Закону отримали право виконувати будівельні роботи, а саме проводити реконструкцію квартири АДРЕСА_3 , оскільки в даному випадку законом інших дозвільних документів не вимагається.

Положеннями ст.38 «Про регулювання містобудівної діяльності» регламентовано, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.(ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ВСУ (у справі № 6-130 цс 13).

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, а також неодноразово була підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 127/27333/16-ц (провадження № 61-663св18), від 24 липня 2019 року у справі № 369/8107/15-ц (провадження № 61-30914св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 685/1537/17-ц (провадження № 61-13076св19).

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

У пунктах 5, 22, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Як вже попередньо встановлено судом відповідачами були допущені порушення при здійсненні реконструкції належного їм нерухомого майна, у зв`язку з чим компетентними органами було винесено відповідні приписи та притягнуто до адміністративної відповідності.

Разом з тим наданими судом доказами відповідачі довели, що всі приписи ними виконано та усунено допущені порушення, а саме ними погоджено науково-проектну документацію архітектурних перетворень за адресою: АДРЕСА_2 із органами охорони культурної спадщини, отримано від органів охорони культурної спадщини дозволи на здійснення робіт за вказаною адресою, приведено у відповідність до вимог чинного законодавства дозвільні документи в АДРЕСА_2 , отримано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 36/03-04/20 від 02.03.2020 року «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 » з надбудовою поверху та виведенням в окреме будинковолодіння, що затверджені Наказом Начальника управління містобудування та архітектури управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 60-М від 02.03.2020 року.

Надавши оцінку твердженням позивача, що в даному випадку усунення порушень, допущених відповідачами, можливо виключно шляхом знесення нерухомого майна, суд виходить з наступного.

Компетентними органами державного архітектурно-будівельного контролю, що виявили допущені відповідачами порушення будівельних норм у зв`язку з реконструкцією належного відповідачам нерухомого майна видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, однак такими не ставиться питання про обов`язковість знесення самочинного будівництва.

У даному випадку тільки у разі, якщо б відповідачі в установлений строк добровільно не виконали вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта.

Також суд приймає до уваги те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Позивач стверджує, що спірне нерухоме майно порушує його законне право на належне освітлення в його квартирі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

З роз`яснень викладених у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вбачається, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого манна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, гак і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід, розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Пунктом 5 указаної постанови роз`яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК а також власнику (користувачу) земельної ділянку якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинного будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочини збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦПК).

Разом з тим всупереч вказаних норм закону позивачем не доведено належними доказами, що своїми діями відповідачі порушують його права.

Жодних висновків експертиз сприводу допущення відповідачами порушень будівельних норм і правил, зокрема недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, що відповідно порушують права позивача на вільне володіння та користування належним йому нерухомим майном матеріали справи не містять.

Суд також надав оцінку інформації позивача про те, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2020 року у справі № 308/5831/20 задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано уповноважених осіб Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою позивача по злочин внесення завідомо неправдивих даних ФОП ОСОБА_7 в офіційний документ - Робочий проект реконструкції квартири АДРЕСА_3 . Позивач вважає, що суд не може брати до уваги в якості доказу наданий стороною відповідача Робочий проект, який було створено шляхом підроблення офіційного документа.

Разом з тим станом на даний час доказів того, що твердження позивача про підробку вказаного ним документу є правильне, матеріали справи не містять, оскільки жодну особу з цього приводу не притягнуто до відповідальності, жодного висновку експерта, який би підтвердив існування підробок позивач не надав.

Суд приходить до переконання, що в жодному з наданих позивачем доказів не міститься даних стосовно наявності істотних порушень будівелених норм, які б однозначно вказували на необхідність знесення вказаного позивачем об`єкту нерухомості.

Підсумовуючи зазначене вище суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Суд в даному випадку вважає, що позивачем не доведено використання з його боку всіх заходів для врегулювання спору і що мають місце виключні обставини, що свідчать про доцільність знесення спірної нерухомості, тому відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України (у чинній редакції) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі вказують на понесення ними витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.

Однак вказана обставина не є документально підтвердженою, тому суд не вбачає правових підстав для її стягнення з позивача на користь відповідачів.

Керуючись статтями ст.ст. 23,376, 391, 396 ЦК, статтями 12,13, 76, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання знести самочинне будівництво - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжитіухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2020 року в цивільній справі за позовом у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання знести самочинне будівництво про заборону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким третім особам здійснювати будь-які будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_2 , розташованій на земельній ділянці кадастровий номер :07:002:0094 площею 0, 0158 га.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_10 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_11 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_12 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І. Бедьо