Дата документу 30.06.2020 Справа № 2-3514/2009
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-3514/09 Головуючий у 1 інстанції: Ярошенко А.Г.
Провадження № 22-ц/807/1395/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 451000 грн., вирішено питання про судові витрати.

В грудні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження за заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог зазначила, що на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2009 року 29 вересня 2017 року був виданий виконавчий лист № 2-3514/2009, який перебуває на виконанні у приватного виконавця Хохлова К.К., виконавче провадження № 60386571.

Між нею та ОСОБА_4 укладений договір про переведення боргу № 1/19 від 10.12.2019 року, згідно з яким вона передала, а ОСОБА_4 прийняв борг (грошове зобов`язання) у розмірі 452820,00 грн., що виникло на підставі основного договору, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-3514/2009 року від 30 листопада 2009 року, та відповідного виконавчого листа, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Хохлова К.К., виконавче провадження № 60386571, а новий боржник погодився виконати зазначене грошове зобов`язання.

Отже, вважала, що ОСОБА_4 прийняв на себе обов`язки первісного боржника за її зобов`язаннями, які випливають з вищезазначеного боргового обов`язку та рішення суду.

Просила замінити сторону виконавчого провадження №60386571 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі №2-3514/2009 29 вересня 2017 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 452820 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2020 року заяву задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження № 60386571 з примусового виконання виконавчого листа виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя по справі №2-3514/2009 року, виданого 29.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 452820,00 грн. з боржника ОСОБА_3 на нового боржника ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність його згоди на заміну боржника, недотримання нотаріальної форми договору, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За приписами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами ст.520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ч. 1 ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

У постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року по справі № 3-300гс17 зроблено висновок, що закон встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Згідно зі статтею 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Норма статті 520 ЦК України має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. Вступаючи у договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Відтак, для заміни боржника у зобов`язанні необхідна воля кредитора щодо відсутності заперечень проти покладення обов`язку первісного боржника на іншу особу. Чинним законодавством встановлено лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні - цей правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання (статті 513, 521 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статей 520, 521 ЦК України при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником. Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення двостороннього правочину між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу.

Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 451000 грн., вирішено питання про судові витрати.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2009 року не оскаржене та вступило в законну силу.

22 квітня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2017 року видано дублікат виконавчого листа у справі.

При зверненні до суду із заявою про заміну сторону виконавчого провадження ОСОБА_3 долучено світлокопію договору №1/19 про переведення боргу від 10 грудня 2019 року.

Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_3 перевела на ОСОБА_4 борг (грошове зобов`язання) у розмірі 452820 грн., що виникло на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2009 року по справі №2-3514/2009 та відповідного виконавчого листа, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Хохлова К.К., виконавче провадження №60386571, а ОСОБА_4 погодився виконати зазначене грошове зобов`язання.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадкова, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять, а ОСОБА_3 не надано ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції доказів про згоду позивача ОСОБА_1 , який є кредитором, на заміну боржника виконавчого провадження, що є її обов`язком відповідно до вимог ст.81 ЦПК України.

Окрім того, надана світлокопія договору №1/19 про переведення боргу від 10 грудня 2019 року не завірена належним чином, сторони зазначеного договору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були відсутні в судовому засіданні 19 лютого 2020 року, а матеріали справи не містять доказів належного повідомлення зазначених осіб про час та місце розгляду справи.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для заміни божника ОСОБА_3 .

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2020 року у цій справі у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 липня 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова