Номер провадження: 22-ц/813/173/20
Номер справи місцевого суду: 513/1270/18
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №513/1270/18 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Саратського районного суду Одеської області від 22 травня 2019 року у складі судді Тончевої Н.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 12 грудня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 6 грудня 2010 року, за яким отримано кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 6 грудня 2010 року заборгованість станом на 25 листопада 2018 року в загальній сумі 13953,57 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. (т.1 а.с.2-4).

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 11 січня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.41).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 22 травня 2019 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, з задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог (т.1 а.с.212-214).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення вимог про стягнення процентів та неустойки (т.1 а.с.223-226).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання завчасно повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим в установленому законом порядку місцезнаходженням юридичної особи позивача та місцем проживання фізичної особи відповідача; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.5, 10-11).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 12 грудня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 6 грудня 2010 року заборгованість станом на 31 травня 2015 року склала 13953,57 грн., з них: 5051,60 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7761,32 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 640,65 грн. штраф (процентна складова) (а.с.6-9).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 Договору №б/н від 6 грудня 2010 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Вимоги про стягнення заборгованості за кредитом не заявлено, відтак, судження щодо заборгованості за тілом кредиту не надаються, хоча з наявних в справі виписок про рух коштів вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість за тілом кредиту.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вимог про стягнення процентів та неустойки (пені, штрафу), з чим суд апеляційної інстанції погоджується та, відповідно, не приймає доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог про стягнення процентів в сумі 5051,60, пені в сумі 7761,32 грн., штрафів в загальній сумі 1140,65 грн.

Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, щодо стягнення процентів та неустойки (пені, штрафів) із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє, то в задоволенні позовних вимог відмовлено правильно. Посилання суду першої інстанції на недоведеність наявності заборгованості за тілом кредиту не в повній мірі відповідає наявним в справі доказам, оскільки з руху коштів по картковому рахунку вбачається заборгованість за тілом кредиту, проте дане не впливає на висновок про відмову у стягненні процентів, пені, штрафів. Крім того, суд слушно звернув увагу на те, що банк не зазначає, на явку саме заборгованість по тілу кредиту проценти на неустойка нараховані. Відмова в позові про стягнення заборгованості по процентам, стягнення неустойки з підстав, зазначених у позові, не є перешкодою для звернення до суду для стягнення процентів, неустойки з інших правових підстав із доданням розрахунку, який би відповідав іншому, ніж той, що доданий до позову, правовому підходу у нарахуванні процентів за користування коштами, пені тощо.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 липня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова