Справа № 185/966/20
Провадження № 2/185/1843/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 червня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини -

В С Т А Н О В И В

07 лютого 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до якого просила суд:

1. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, батьком неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2. Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, на мою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з даною позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття;

3. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , познайомилась у 2009 році в період часу їх навчання в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» у місті Харкові. Через деякий час позивач та відповідач стали зустрічатись, а по завершенні навчання у вказаному вищому навчальному закладі стали проживати однією сім`єю без укладення шлюбу, для чого винайняли квартиру у м. Харкові. В період спільного проживання з відповідачем позивач завагітніла від нього. Весь період вагітності позивач проживала разом з відповідачем, а наприкінці вагітності відповідач наполіг на тому, щоб позивач народжувала у м. Павлоград, аргументуючи це тим, що її батьки проживають у Павлограді, будуть поруч та допоможуть їй у побутових питаннях після народження дитини. ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач народила дочку - ОСОБА_5 . Під час вагітності позивача відповідач визнавав своє батьківство, проте при реєстрації народження дитини в відділі державної реєстрації актів цивільного стану, він відмовився подавати письмову заяву про визнання себе батьком дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим запис про батька в Книзі реєстрації народжень, вчинено у відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, за прізвищем матері « ОСОБА_6 », а ім`я та по-батькові « ОСОБА_7 » дитини записано за вказівкою позивача. Після народження дитини, на протязі півроку, відповідач кілька разів приїжджав до помешкання позивача з дитиною в м. Павлоград, спілкувався з ними, подарував подарунок дитині, фотографувався з позивачем та дитиною, але зареєструвати у встановленому порядку своє батьківство відмовився. На теперішній час відповідач уникає будь-яке спілкування з позивачем та дитиною. Крім того, дитина проживає разом із нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона самостійно здійснюю догляд за малолітньою дитиною. Доходів в теперішній час не достатньо для утримання малолітньої дитини. Відповідач є працездатним, відомості про те, де він працює та про розмір його доходів позивачу не відомі. З 02.12.2019 року позивач працює оператором телекомунікаційних послуг у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , її щомісячний дохід складає 3847,46 грн., який, як вона вважає, є недостатнім для належного утримання неповнолітньої дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив про те, що позов позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позовна вимога щодо визнання відповідача батьком неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає задоволенню в повному обсязі, так як він, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є її батьком.

Позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з даною позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття, на думку відповідача, підлягає частковому задоволенню, ураховуючи, що відповідач на теперішній час є одруженим, від шлюбу є дитина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійної роботи відповідач не має і заробляє на життя випадковими заробітками і тому відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з даною позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Представник третьої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої остання просить суд проводити слухання справи за їх відсутності, та повністю покладаються на рішення суду.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, відповідач надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, третя особа надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, у вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Статтею 128 СК України передбачено, що 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Абзацом першим частини першої статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень зроблений у відповідності до ч. 1 ст.135 СК України за прізвищем матері « ОСОБА_6 », а ім`я та по-батькові « ОСОБА_7 » дитини записано за її вказівкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 05 липня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 591 (арк.с.8), та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (арк.с.9).

Відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відзиві визнав, що він дійсно є батьком неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Варто звернути увагу, що встановлення судовим рішенням факту батьківства померлого чоловіка є підставою для внесення відповідних змін до актового запису в Книзі реєстрації народжень. Так, згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідне судове рішення не замінює собою документів, що видаються органами ДРАЦС, а є лише підставою для їх отримання.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідач на теперішній час перебуває у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (арк.с.35), від шлюбу є дитина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (арк.с.36).

Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись ст. 180, 182, 183, СК України, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, з урахуванням наявності у відповідача іншої неповнолітньої дитини, суд доходить до висновку про необхідність визнати відповідача батьком неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, батьком неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису про народження № 591 від 05 липня 2016 року, складеного Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Павлоград Дніпропетровської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 лютого 2020 року - від дня звернення до суду з даною позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на судовий збір в сумі 840.80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначеністаттями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. О. Головін