ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Панченка О.О., Хіль Л.М.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про захист права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з вищевказаною позовною заявою.

Просила захистити її право власності шляхом заборони ОСОБА_2 входити, перебувати та користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

У позовній заяві посилалася на те, що вона та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . У листопаді 2014 року за згодою ОСОБА_3 ОСОБА_4 порушив недоторканість житла, зламав та замінив замки вхідних дверей квартири. Вказані обставини стали предметом судового розгляду у справі № 554/1136/16-ц. Рішенням суду у вказаній справі ОСОБА_4 заборонено входити та перебувати у спірній квартирі.

Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_4 передав ключі від квартири відповідачу ОСОБА_2 , а співвласник ОСОБА_3 20 вересня 2016 року видав довіреність ОСОБА_2 право «входити до квартири» без згоди ОСОБА_1 , строк дії вказаної довіреності закінчився 20 вересня 2019 року.

Вона як співвласник квартири з відповідачем ОСОБА_2 не перебуває у договірних відносинах. Відповідач у будь-який час входить до квартири, користується нею, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право власності: користуватися і розпоряджатися власним майном.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та ухвали, відносно якої заперечення включені до апеляційної скарги

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про захист права власності - відмовлено.

Рішення суду мотивовано, зокрема тим, що позивач не надав доказів, які підтверджують позовні вимоги.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення заяви-відзиву від 30 березня 2020 року з додатками ОСОБА_3 без розгляду відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року у справі № 554/11044/19 та ухвалити нове рішення, яким захистити її право власності шляхом заборони ОСОБА_2 входити, перебувати та користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

Також до апеляційної скарги ОСОБА_1 включила заперечення на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована наступними аргументами:

суд першої інстанції не встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та оцінки їх судом, рішення ґрунтується на припущеннях, суд не застосував підстави, звільнення від доказування, не дослідив додатки 2,3 до позовної заяви;

суд першої інстанції неправильно визначив правовідносини сторін та неправильно застосував норми матеріального права (не застосував норми Конституції та ЦК України, які мають бути застосовані);

у мотивувальній частині суд не зазначив мотиви і не застосування норм права, на які посилався позивач та не застосував встановлені законом засади захисту права власності;

У запереченнях на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року ОСОБА_1 зазначає, що в ухвалі суду не зазначено мотивів, з який суд виходив при постановленні ухвали, та вказує, що суд не вірно встановив обставини справи при постановленні ухвали.

Крім того, до апеляційної скарги позивач надала заяву, у якій просить не брати до уваги докази 5-8 у додатках відзиву від 30 березня 2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо явки в судове засідання

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, крім того, від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надійшли заяви, у яких вони просять розглядати справу без їх участі.

ОСОБА_1 просить в заяві задовольнити її апеляційну скаргу, а ОСОБА_3 підтримує рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції віно встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 березня 2019 року, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 (1/2 частина) та ОСОБА_1 (1/2 частина) на підставі договору купівлі-продажу, ВСІ/358235/ від 14 липня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського округу Фастовець І.В. №1160 (а.с.5-6).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/1136/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві власності та відшкодування збитків, третя особа - ОСОБА_3 , позов частково задоволено.

Заборонено ОСОБА_4 зламувати, змінювати замки вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_1 , без письмової згоди ОСОБА_1 входити та перебувати в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

Судом першої інстанції також встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2019 року у справі № 554/5455/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист права власності задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_3 здійснювати право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 без згоди співвласника ОСОБА_1 .

Вказане рішення залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року.

Щодо норм права

Статтею 41 Конституції України закріплено принципи непорушності права власності та недопустимості протиправного позбавлення особи права власності.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За правилами частини першої статті 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, за приписами частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої-другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною другою статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно частини третьої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Позиція суду апеляційної інстанції щодо висновків суду першої інстанції

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 порушила право позивача ОСОБА_1 , створивши перешкоди у користуванні чи розпорядженні майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відсутні докази, які б вказували на наявність підстав передбачати можливість порушення права власності позивача зі сторони ОСОБА_2 .

Мотиви відхилення доводів апеляційної скарги

Відносно доводів про те, що суд першої інстанції не встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та оцінки їх судом, рішення ґрунтується на припущеннях, суд не застосував підстави, звільнення від доказування, не дослідив додатки 2,3 до позовної заяви

Із матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було в поновному обсязі встановлено і досліджено предмет доказування по цивільній справі, виходячи із тих доказів, які були надані, зокрема, позивачем, однак надані позивачем докази жодним чином не підтверджують порушення чи можливе порушення права зі сторони відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення суду ухвалено відповідно до наданих доказів, а тому доводи апеляційної скарги що рішення суду гуртуються на припущеннях є безпідставними та не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Щодо не дослідження додатків 2, 3 до позовної заяви, то колегія суддів звертає увагу, що під додатком 2 надано суду копія рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2016 року, однак, зазначене рішення суду першої інстанції не доводить порушення чи можливість порушення прав позивача після ухвалення цього рішення.

Під додатком № 3 до позовної заяви суду надана копія доручення, якою ОСОБА_3 довірив ОСОБА_2 розпоряджатися своєю часткою власності у квартирі АДРЕСА_1 . Доручення було видано строком на три роки і дійне до 12 вересня 2019 року, тобто, на час звернення з позовом строк дії його закінчився. Окрім цього, видача доручення ще не свідчить про можливе порушення прав власності позивача зі сторони ОСОБА_2

Відносно доводів, що суд першої інстанції неправильно визначив правовідносини сторін та неправильно застосував норм матеріального права (не застосував норми Конституції та ЦК України, які мають бути застосовані)

Як уже зазначалося, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів у підтвердження заявлених позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Отже, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

Однак, крім посилання на порушення свого права чи можливе порушення свого права, позивач повинна надати докази, у підтвердження викладених обставин, в тому числі, щодо підстав передбачати порушення свого права.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у мотивувальній частині суд не зазначив мотиви і не застосував норми права, на які посилався позивач та не застосував встановлені законом засади захисту права власності

Із рішення суду слідує, що у задоволенні позову відмовлено у зв`язку із тим, що позивач не надав доказів, якими підтверджує свої позовні вимоги, при цьому, суд першої інстанції послався на норми як матеріального так процесуального права, тобто суд мотивував своє рішення, а незгода особи, яка бере участь у справі, із судовим рішенням не свідчить, що рішення суду є немотивованим.

Щодо заперечень на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року

Позивач 29 квітня 2020 року звернулася до суду з клопотання про повернення ОСОБА_3 відзиву від 30 березня 2020 року без розгляду.

У клопотанні ОСОБА_1 посилалася, що третя особа вказаний відзив подала після закінчення строку для його подання, встановленого ухвалою від 13 січня 2020 року, відзив подано особою, яка не має права на подання відзиву, відзив оформлений без додержання вимог, встановлених процесуальним законом та ухвалою суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2020 року у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 .

В ухвалі роз`яснено, що третя особа має право подати пояснення щодо позову протягом 15 днів із дня отримання останнього, копію пояснень та доданих до них документів іншим учасникам справи повинні надіслати (надати) одночасно з надісланням (наданням) пояснення до суду. ОСОБА_3 вказану ухвалу суду отримав 19 березня 2020 року.

01 квітня 2020 року від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що подання третьою особою заяви по суті позову здійснено у строк, встановлений судом.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що згідно із законом заяву, яку повинна подати третя особа по суті позову відповідно до ЦПК має назву пояснення третьої особи.

Однак, при цьому суд першої інстанції вірно вказав, що помилкове зазначення назви не впливає на зміст заяви по суті позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заперечення на ухвалу суду не ставлять під сумнів правильність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Щодо заяви про неналежність та недопустимість доказів

ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просить не брати до розгляду доказу 5-8 у додатках відзиву від 30 березня 2020 року, а саме: копії судових рішень на 8 аркушах; копії акту державного виконавця від 19 грудня 2019 року; копія листа до ОСОБА_1 від 21 січня 2019 року та копії листа до ОСОБА_1 від 15 березня 2019 року.

Свою заявою мотивуючи тим, що третя особа надала суду копії рішень, по яких відповідач не була учасником справи, а копія акту державного виконавця не стосується предмету доказування.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що надання листів порушує таємницю листування.

За правилами встановленими частинами першою-третьою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно частин першої-третьої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки надані третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги докази стосуються предмету спору, відомості щодо одержання доказів у порушення встановленого порядку відсутні, підстав не брати до уваги вищевказані докази не має.

Щодо наданих листів, то вказані листи направлялись ОСОБА_3 та його представником ОСОБА_1 щодо спільного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , при цьому, колегія суддів наголошує, що надання суду учасником справи листів, які він направляв іншому учаснику справи, у даному випадку, не являється порушенням таємниці листування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність по суті прийнятого рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 09 липня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Л.М. Хіль

О.О. Панченко