Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2020 Справа №607/4140/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Облещук О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 04 березня 2020 року пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 17650,54 грн. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2006 року на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2006 року видано виконавчий лист про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ОСОБА_2 з 24 січня 2006 року аліменти сплачує не вчасно та не в повному обсязі. Тому позивач вважає, що має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів. З 24 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року загальна сума пені у зв`язку з простроченням сплати аліментів становить 17650 грн. З цих підстав позивач просила стягнути з відповідача зазначену суму неустойки (пені). Також позивач просила стягнути з відповідача в її користь судові витрати, передбачені ст. ст. 137, 141 ЦПК України.

Ухвалою судді від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 08 квітня 2020 року на 15 годину.

26 березня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, оскільки з 30 травня 2003 року він не працює, має лише тимчасові заробітки, однак за першої появи доходу він одразу перераховує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , що підтверджується, зокрема, й розрахунком заборгованості за аліментами. Крім дочки ОСОБА_3 , він має ще трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На утримання дочки ОСОБА_7 він також сплачує аліменти за рішенням суду. Крім того, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_8 , з якою він зареєстрував шлюб ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його дочка Аріадна хворіє, їй встановлено діагноз: затримка статокінетичного розвитку та синдром м`язевої гіпотонії, у зв`язку з чим вона потребує постійного прийому медикаментів, масажу, занять з реабілітації та курсів реабілітаційного відновного лікування, на що необхідні відповідні кошти. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

01 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідачем не надано доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Вона не зобов`язана доводити вину відповідача у наявності заборгованості за аліментами, оскільки доведення відсутності такої вини покладена саме на нього. Вказала, що відповідач посилається на виникнення тяжких для нього матеріальних обставин із часу укладення шлюбу з ОСОБА_8 , 12.05.2017р. Однак рішення про стягнення аліментів відповідач не виконує належним чином ще з 2006 року, і тому розрахунок пені нею проведений за період з 24 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року. У власності відповідача знаходиться рухоме та нерухоме майно, яке він придбав за час стягнення з нього аліментів. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов повністю.

01 квітня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 07 травня 2020 року на 10 годину 00 хвилин.

05 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. подала заяву про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 10 червня 2020 року на 16 годину 00 хвилин.

09 червня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою просила стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17650 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 24 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року та 1728 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року по 01 червня 2020 року, загалом 19378 грн.

10 червня 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 01 липня 2020 року на 12 годину 30 хвилин.

У судове засідання від представника позивача ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позову не визнав, зіславшись на мотиви, викладені у відзиві. Крім того, вказав, що заборгованість за аліментами могла виникати через неодноразові перерахунки державним виконавцем розміру аліментів за заявою стягувача, хоча він вважає, що підстав для таких перерахунків не було. Видані державним виконавцем розрахунки заборгованості в різні періоди містять різні суми, які підлягали до стягнення у ті ж самі місяці та роки, наприклад із січня 2011 року по листопад 2014 року. Майно, яке він придбав у період, коли стягувались аліменти (житловий будинок, земельні ділянки, частина гаража), є майном невисокої вартості, що підтверджується договорами купівлі-продажу. Транспортні засоби купували його батьки за кордоном, фактично вони є їхньою власністю, лише документально в Україні зареєстровані за ним. Неодноразові перетини ним кордону пов`язані виключно з відвідуванням батьків, що підтверджується долученим ним до матеріалів справи офіційним запрошенням, та ніяких заробітків від цього він не отримував. У березні 2020 року він повністю сплатив усю заборгованість за аліментами та відповідно до виданого йому розрахунку заборгованості станом на 01 березня 2020 року була переплата в розмірі 2120,59 гривень. Однак, подаючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач цього не врахувала та включила до розрахунку за квітень 2020 року суму неустойки, хоча підстав нараховувати її не було, оскільки не було заборгованості, з урахуванням зазначеної переплати. Крім того, мають місце неточності в розрахунку пені, долученому позивачем до позовної заяви, оскільки, наприклад, за 2013 рік у цьому розрахунку зазначені суми, які підлягали до сплати, відмінні від тих, які вказані у розрахунку заборгованості, виконаному державним виконавцем, на підставі якого позивач здійснювала розрахунок пені. За його власним підрахунком за період з 24 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року сума пені мала б становити 3969,58 гривень, але аж ніяк не 17650,54 грн., як це обчислено позивачем. Оскільки всю заборгованість за аліментами він погасив, то підстави стягувати пеню відсутні. Після оголошеної в судовому засіданні 20-хвилинної перерви від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Судом досліджено надані сторонами докази, на підставі яких установлено такі обставини.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2006 року стягнуто з відповідачав користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення 07 лютого 2006 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-109.

Як убачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 липня 2009 року, у відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дочка ОСОБА_5 .

Відповідач сплачує аліменти на її утримання за виконавчим листом № 1909/171 від 06.02.2012р., що підтверджується розрахунком заборгованості від 19.03.2020р. № 12301, виконаним старшим державним виконавцем Ковальчук О.А.

Відповідач ОСОБА_2 12 травня 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 12 травня 2017 року.

Від цього шлюбу у відповідача ОСОБА_2 народилося двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04 вересня 2017 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 01 квітня 2019 року.

Згідно з медичною довідкою від 26 листопада 2019 року ОСОБА_6 має ураження центральної нервової системи, що спричиняє затримку статокінетичного розвитку та синдром м`язевої гіпотонії.

Як убачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., ОСОБА_11 передав, а ОСОБА_2 прийняв на праві особистої приватної власності за особисті кошти житловий будинок по АДРЕСА_1 . Продаж, як зазначено у п. 3 цього договору, вчинено за 30437 гривень.

Зі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 06 квітня 2015 року, індексний номер 35952904 та індексний номер 35954026 вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0643 га, кадастровий номер :02:001:1888, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,0592 га, кадастровий номер :02:001:1887, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П., ОСОБА_2 придбав земельну ділянку, площею 0,085 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:3318, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . Згідно з п. 2.1 цього договору продаж земельної ділянки вчинено за 11246,35 гривень.

Згідно з договором купівлі-продажу від 27 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П., ОСОБА_2 набув у власність 8/100 часток нежитлової будівлі, гаражів, складських приміщень, столярного цеху, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Згідно з п. 3 цього договору продаж вчинено за 4969 гривень.

Належність позивачу зазначених житлового будинку, земельних ділянок та частини нежитлового приміщення підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №184066550 від 08 жовтня 2019 року.

Судом установлено, що інші об`єкти нерухомого майна, які зазначені у вказаній довідці, відповідачу ОСОБА_2 не належать, а перебувають у власності інших осіб із таким же прізвищем, іменем та по батькові, як у відповідача. Пошук об`єктів здійснювався саме за цим критерієм, про що зазначено у змісті довідки.

Як слідує з договору купівлі-продажу від 27 квітня 2018 року, перекладеного з польської мови на українську мову, ОСОБА_12 набув у власність транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2005 року випуску. Як стверджував відповідач у судовому засіданні, цей автомобіль придбали його батьки.

Однак, як убачається з відповіді МВС України на електронне звернення 0-1, ОСОБА_2 є власником таких транспортних засобів: 1) ММЗ 81021, 1993 року випуску, 2) MIDDENDORF KURIER, 1976 року випуску, 3) MERCEDES-BENZ, 2005 року випуску, 4) MITSUBISHI GRANDIS, 2005 року випуску.

Як пояснив відповідач у судовому засіданні, ММЗ 81021, 1993 року випуску, та MIDDENDORF KURIER, 1976 року випуску, - це причепи до транспортних засобів.

Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України від 02 січня 2020 року, відповідач ОСОБА_13 у період з 30 грудня 2014 року по 25 грудня 2019 року неодноразово перетинав державний кордон України - по кілька разів щомісяця.

Як убачається з запрошення, переклад якого виконано з польської на українську мову, ОСОБА_14 запросив свого рідного сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до Республіки Польщі на період з 05.08.2016р. до 04.08.2017р.

Згідно з відповіддю Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 11159 від 25.02.2020р. на адвокатський запит від 20.02.2020р. відділ ДВС надає розрахунок заборгованості за період з 24 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року по сплаті аліментів ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 3088371 від 20.02.2006р. на утримання дочки ОСОБА_3 .

Як убачається з зазначеного розрахунку заборгованості, підписаного головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-109 від 07 лютого 2006 року станом на 01 лютого 2020 року становить 10183,66 грн.

Відповідно до розрахунку від 19 березня 2020 року заборгованості по аліментах ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А., у березні 2020 року сплачено 4000 гривень аліментів та заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 березня 2020 року становить 6879,41 грн.

З розрахунку від 24 березня 2020 року заборгованості по аліментах ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А. вбачається, що у березні 2020 року сплачено 13000 гривень аліментів та заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 березня 2020 року відсутня, переплата станом на 01 березня 2020 року становить 2120,59 грн.

Також відповідачем надані копії розрахунків заборгованості за виконавчим листом №2-109 від 07 лютого 2006 року, які видавались державними виконавцями в різні періоди упродовж 2014 - 2020 р.р.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого державним виконавцем ОСОБА_16 , заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 20.12.2011р. становила 3715,98 грн.

Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого державним виконавцем Василенко Г.О. , заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.12.2014р. становила 1979,91 грн. Відповідач у судовому засіданні стверджував, що у вказаному розрахунку заборгованості нараховані суми аліментів, починаючи з січня 2011 року, включно по листопад 2014 року, за кожен місяць є меншими за ті, що зазначені в розрахунку, долученому позивачем до позовної заяви. Так, згідно з зазначеним розрахунком, сума аліментів, що підлягала виплаті з січня по грудень 2011р. становить 434,50 грн., а в розрахунку, долученому позивачем до позовної заяви - 441,50 грн. за ті ж місяці, з січня по грудень 2012р. - 504,75 грн. і 508,25 грн. відповідно, за січень 2013р. - 504,75 грн. і 554,75 грн. відповідно, за лютий 2013р. - 504,75 грн. і 508,25 грн. відповідно, з березня по вересень 2013р. - 550,25 грн. і 508,25 грн. відповідно (тобто, навпаки, в попередньому розрахунку суми, що підлягали сплаті, є більшими), з жовтня по грудень 2013р. - 556,50 грн. і 554,75 грн. відповідно (аналогічно як і за березень - вересень 2013р.), з січня по червень 2014р. - 556,50 грн. і 595,25 грн. відповідно та з липня по листопад 2014р. - 589 грн. і 595,25 грн. відповідно.

Згідно з розрахунком від 26 вересня 2019 року заборгованості по аліментах ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Боцюк В.О., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.10.2019р. становила 3498,91 грн. З приводу зазначеного розрахунку відповідач також стверджував у судовому засіданні про те, що зазначені в ньому нараховані суми аліментів, починаючи з листопада 2018 року по вересень 2018 року, за кожен місяць є меншими за ті, що зазначені в розрахунку, долученому позивачем до позовної заяви. Так, згідно з зазначеним розрахунком, сума аліментів, що підлягала виплаті за листопад та грудень 2018р. становить 1594,75 грн., а в розрахунку, долученому позивачем до позовної заяви - 1613,75 грн. за ті ж місяці, з січня 2019р. по березень 2019р. - 1613,75 грн. і 1623,25 грн. відповідно, за травень-червень 2019р. - 1623,25 грн. і 1815,50 грн. відповідно та за липень-вересень 2019р. - 1757,75 грн. і 1802 грн. відповідно.

Як убачається з розрахунку від 04 червня 2020 року заборгованості по аліментах ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа №2-109 від 07 лютого 2006 року, наданого головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковальчук О.А., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 червня 2020 року становить 3636,41 грн.

З копії заяви ОСОБА_1 від 02.03.2010р. вбачається, що вона зверталася до Кременецького районного відділу державної виконавчої служби з проханням здійснити перерахунок аліментів.

У 2012 році позивач вже зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, проте на підставі її заяви ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 12.01.2012р. цей позов залишено без розгляду.

З копії трудової книжки відповідача вбачається, що 30 травня 2003 року він звільнений з роботи, з 13.06.2003р. до 24.09.2003р. отримував допомогу по безробіттю та в подальшому із записом у трудовій книжці не працював.

Згідно з довідкою, виданою УСЗН Кременецької РДА 06 листопада 2019 року, ОСОБА_2 з травня 2019 року по жовтень 2019 року отримував виплати в розмірі 202,38 гривень як особі, яка не працює, і здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80 років, та згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.11.2019 року ОСОБА_2 отримав у першому кварталі 2019 року 97,18 грн., у другому - 99,15 грн. соціальних виплат.

Також відповідачем надано роздруковані скріншоти зі смартфону з месенджеру « Вайбер », зокрема переписки з центром реабілітації щодо умов лікування ОСОБА_6 , та з мобільного банкінгу про історію операцій за карткою. Відповідач у судовому засіданні наполягав, що ці скріншоти свідчать про його скрутне матеріальне становище, оскільки він займається лікуванням дочки, яке вимагає значних затрат, а з виписки з його банківського рахунку видно, що обіг коштів на ній є незначним, і йому доводиться навіть користуватися карткою дружини.

Відповідно до виконаного позивачем розрахунку неустойки (пені) за несплату або несвоєчасну сплату аліментів, загальна сума пені за період з 26 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року становить 17650 грн., за період з 01 лютого 2020 року по 01 червня 2020 року - 1728 грн.

З розрахунку вбачається, що він виконаний підставі формули:

?p=(A1 х 1 % х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Згідно зі ст. 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1 х 1 % х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Така правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі.

Відповідно до п. 22 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом установлено, що з відповідача в користь позивача за рішенням суду від 07 лютого 2006 року стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розрахунком заборгованості, наданим на адвокатський запит від 20.02.2020р. Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за період з 24 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року по сплаті аліментів ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 3088371 від 20.02.2006р. на утримання дочки ОСОБА_3 , підтверджено, що розмір заборгованості відповідача, починаючи з січня 2006 року, станом на 01.02.2020 року становить 10183,66 грн.

Позивачем виконано розрахунок пені за вказаний період, відповідно до визначених правил нарахування пені, за наведеною вище формулою, та обчислено її розмір за період з 24 січня 2006 року по 01 лютого 2020 року в сумі 17650 грн. та за період з 01 лютого 2020 року по 01 червня 2020 року - 1728 грн.

Заперечення відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості суд вважає необґрунтованими, оскільки судом установлено, що в період неналежного виконання аліментних зобов`язань, відповідач придбавав нерухоме майно та земельні ділянки, зокрема упродовж 2008 - 2018 р.р. Зазначена в договорах ціна, за яку придбане це майно, значно перевищує розмір заборгованості.

Також у власності позивача є два автомобілі, 2005 року випуску. Доводи відповідача про те, що автомобілі фактично належать його батькам, з посиланням на договір купівлі-продажу від 27 квітня 2018 року, спростовуються відомостями про їх реєстрацію саме за відповідачем.

До серпня 2017 року у відповідача було тільки двоє дітей, донька ОСОБА_19 , яка хворіє та потребує лікування, народилася у відповідача лише у 2019 році, а заборгованість за аліментами на дочку ОСОБА_3 почала виникати ще з 2006 року.

Надані відповідачем роздруковані скріншоти переписки в месенджері « Вайбер » з центром реабілітації щодо умов лікування ОСОБА_6 не є належним доказом дійсних понесених відповідачем витрат на її лікування. Роздруковані скріншоти з мобільного банкінгу про історію операцій за карткою також не є належними доказами у справі, оскільки відображають лише рух коштів на банківській карті, не містять інформації про обіг готівкових коштів, а як стверджував відповідач, офіційного заробітку він не має, оскільки не працює.

Відсутність офіційного працевлаштування відповідача не доводить відсутності його вини у несвоєчасній та не в повному обсязі сплаті аліментів.

За таких обставин відповідачем не доведено відсутності його вини у виникненні заборгованості за аліментами.

Доводи відповідача про неточності у розрахунках заборгованості, які видані державними виконавцями в різні періоди, а також те, що раніше позивач уже зверталася до суду з позовами про стягнення пені й долучала до них розрахунки заборгованості, які містили інші суми, що підлягали до стягнення, суд вважає необґрунтованими. Як зазначав відповідач, державними виконавцями неодноразово здійснювався перерахунок аліментів, однак він жодного разу цих перерахунків не оспорював. У березні 2020 року відповідач повністю сплатив суму заборгованості, яка зазначена в долученому позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості, відтак погодився з нею і не оспорював правомірності її нарахування.

Незважаючи на часткову сплату відповідачем заборгованості за аліментами 19 березня 2020 року та повну сплату 24 березня 2020 року заборгованості, що існувала станом на березень 2020 року, на момент пред`явлення позивачем позову 04 березня 2020 року сума заборгованості відповідача становила 10183,66 грн.

У квітні і травні 2020 року відповідач надалі аліментів не сплачував, у зв`язку з чим станом на 01 червня 2020 року його заборгованість складає 3636,41 грн.

З цих підстав, з урахуванням матеріального становища відповідача, враховуючи, що в березні 2020 року ним сплачено всю суму заборгованості, на даний час у нього є четверо дітей, одна дитина хворіє, у зв`язку з чим потребує лікування, суд вважає, за доцільне відповідно до статті 196 СК України зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 100 відсотків заборгованості, яка існувала станом на день пред`явлення позову, тобто до 10183,66 грн.

При цьому судом взято до уваги доводи відповідача про те, що, подаючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач не врахувала переплати в розмірі 2120,59 гривень, яка існувала станом на 01 березня 2020 року, та включила до розрахунку за квітень 2020 року суму неустойки, а також неточності в розрахунку пені, долученому позивачем до позовної заяви, за лютий, квітень та червень 2013 року. Зокрема, судом установлено, що в цьому розрахунку суми, які підлягали до сплати за вказані місяці, зазначені в розмірі 554, 75 грн., а в розрахунку заборгованості, виконаному державним виконавцем - 508,25 грн. Проте, зазначені неточності на розмір пені, присуджений судом до стягнення, не впливає, оскільки за лютий, квітень та червень 2013 року позивачем нараховано 337 грн. пені, за квітень 2020 року - 576 грн. пені, що вплинуло на загальний розмір обчисленої позивачем неустойки - 19378 грн., однак судом обмежено її розмір сумою заборгованості, яка існувала станом на день пред`явлення позову, - 10183,66 грн.

За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в її користь 10183,66 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У зв`язку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача в користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судові витрати.

Як убачається з договору про надання правової допомоги від 04 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та її представником адвокатом Гриців О.Я., за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі в розмірі 3500 грн.

Відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 04 березня 2020 року, ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_9 3500 грн. в оплату гонорару за надання правової допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 04 березня 2020 року.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки процентне співвідношення задоволених вимог становить 52,55% (10183,66 грн. (задоволені вимоги) / 19378 грн. (заявлені позовні вимоги) х 100%), до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 1839,25 грн. (3500 грн. х 52,55 %).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 840,80 гривень судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 137, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10183 (десять тисяч сто вісімдесят три) гривні 66 (шістдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1839 (одну тисячу вісімсот тридцять дев`ять) гривень 25 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_13 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Повне рішення суду складено 06 липня 2020 року.

Головуючий суддяН. М. Сташків