Справа № 309/443/20
Провадження № 2/309/775/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Довжанин М.М.

за участю секретаря судового засідання Данило І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в Хустський районний суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить збільшити розмір призначених судом аліментів, стягнувши із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та стягнути із ОСОБА_2 на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 153545 гривень. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року її позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено частково та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 750 гривень а кожну дитину щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму до досягнення дітьми повноліття.

На даний час призначений розмір аліментів не забезпечує дітям мінімальних можливостей для нормального проживання та розвитку, діти підросли і звичайно зросли їх потреби, їх донька стала школяркою, що збільшило витрати на дитину. Відповідач є працездатним, інших утриманців крім їх дітей, немає, тому має можливість належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. У даний час вона не має можливості надавати їх дітям гідне матеріальна забезпечення, так як у неї народилася донька, ІНФОРМАЦІЯ_5 і вона займається її доглядом, не маючи можливості працювати. Це поставило їх з відповідачем дітей у важке матеріальне становище, що змушує її звертатися до суду за збільшенням розміру призначених аліментів. Крім цього, відповідач не сплачує призначені йому аліменти і станом на 01.11.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 42090,00 гривень. Відповідно до доданого до позову розрахунку, відповідачу нарахована пеня з врахуванням строку позовної давності за період з 01.03.2019 року по 01.03.2020 року в сумі 153545,00 гривень.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки ОСОБА_5 до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили.

Відповідно до ст.ст. 211, 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони проживали разом у шлюбі, який розірвали за рішенням Хустського районного суду від 15 березня 2017 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року з відповідача стягуються на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі по 750 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

На сьогоднішній день сума аліментів, яку визначено рішенням суду є недостатньою для матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. Відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Діти знаходяться на утриманні та вихованні біля матері, що стверджується вищезазначеним рішенням суду.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком з 6 до 18 років з 01 липня 2020 року складає 2318 гривень.

В даному випадку змінився матеріальний стан дітей та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування, різного роду товари та послуги, тому суд вважає, що розмір аліментів необхідно змінити.

Виходячи з наведеного та беручи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і одержувача, враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у більшому розмірі, а саме по 1800 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до розрахунку головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області Шимкова Т.М. від 04.12.2019 року № 12449 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 01.11.2019 рік склала 42090,80 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України: 1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно зі ст.ст. 77-80 ЦПК України, належними, допустимими та достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості здійсненого представником позивачки, пеня по несплачених аліментах ОСОБА_2 за період з 01.03.2019 року по 01.02.2020 року становить 153543 гривень. Суд не бере до уваги зазначений розрахунок, здійснений представником позивачки та обґрунтовує таку позицію наступним.

Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) лише у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів у особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти.

Сума заборгованість по сплаті аліментів у відповідача ОСОБА_2 , згідно розрахунку заборгованості, визначена станом на день видачі такого розрахунку, тобто на 04.12.2019 року. Позивачка ОСОБА_1 звертається до суду 18.02.2020 року, однак не надає суду доказів, які б підтверджували, що відповідачем ОСОБА_2 не здійснювалося погашення заборгованості у період між видачею державним виконавцем розрахунку заборгованості та днем звернення позивачки з позовом до суду, оскільки у разі погашення відповідачем у цей період заборгованості по сплаті аліментів, коригуванню підлягає і розмір неустойки (пені) відповідно до суми заборгованості.

Крім того, позивачкою не надано суду доказів щодо застосування чи не застосування до відповідача ОСОБА_2 , якого зобов`язано сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено наступне:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.»

У разі застосування заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів.

Одночасно суд звертає увагу позивачки та її представника на те, що ч. 1 ст. 196 СК України визначено граничний розмір неустойки (пені), який може бути стягнуто з відповідача і який не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, однак у розрахунку розмір пені, розрахований представником позивачки, у три рази перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 , розрахований державним виконавцем у розрахунку № 112449 від 04.12.2019 року.

Разом з тим, суд враховує правову позицію Верховного Суду щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, згідно якої Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

З огляду на наведе, суд вважає, що жодному з вищенаведених критеріїв обчислення неустойки (пені) за виникнення заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_2 , наданий представником позивачки розрахунок не відповідає.

А відтак, такий розрахунок є невірним. Іншого розрахунку, в якому були б враховані вищезазначені судом зауваження, позивачкою чи її представником не надано, а у повноваження суду не входить з власної ініціативи витребовування відповідних доказів та обчислення на підставі цих доказів неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем ОСОБА_2 .

Отже, суд констатує, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 153545 гривень є необґрунтованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави 840 гривень 80 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 141, 258-268 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184, 192, 196 СК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року (справа № 309/4205/16-ц) та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на корить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1800 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 840 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.