КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 754/4900/16-ц

провадження №22-ц/824/6988/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Сушко Л.П.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року /суддя Галась І.А./

у справі за заявою про поворот виконання судового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась із заявою про поворот виконання рішення суду. /т. 2 а.с. 1-3/

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2019 року заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Здійснено поворот виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва, шляхом стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 31 254 грн. 29 копійок. /т. 2 а.с. 21-26/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2019 року, ухвалити нову про відмову у задоволенні заяви.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що у документах, доданих до заяви про поворот виконання рішення суду не вказано, що грошові кошти вносились на рахунок банку в якості погашення боргових зобов`язань за рішенням суду.

ОСОБА_2 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів, просила залишити без задоволення, ухвалу без змін.

Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.07.2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 743 грн. 12 коп. та 1 378 грн. судового збору. /т. 1 а.с. 125-127, 147-149/

Постановою Верховного Суду від 24.07.2019 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , задоволено частково, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.07.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 31 884 грн. 55 коп. та заборгованості за пенею і комісією 4 472 грн. 94 коп. скасовано.

У задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 31 884 грн. 55 коп. та заборгованості за пенею і комісією 4 472 грн. 94 коп. відмовлено.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.07.2017 року в частині вирішення позову про стягнення штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2 436 грн. 71 коп. (процентна складова) залишено без змін.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.07.2017 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості у розмірі 12 376 грн. 53 коп. скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. /т. 1 а.с. 212-219/

Постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року скасовано в частині задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 12 376 грн. 63 коп. і 1 378 грн. 00 коп. судового збору та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову в цій частині. /т. 1 а.с. 225-230/

Крім того, судом встановлено, що 17.07.2018 року АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 , з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDN4266 від 05.02.2010 року, уклали Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №SAMDN4266 від 05.02.2010 року, відповідно до якої, сторони узгодили про зменшення заборгованості по сплаті відсотків на 83 154, 31 грн., по сплаті комісії на 6 022, 94 грн., пені на 2 653, 34 грн. Вказані суми за рішенням Банку прощені (п.1.1. Додаткової угоди). /т. 2 а.с. 6/

Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди - встановлено на дату підписання цієї Додаткової Угоди заборгованість за Договором у розмірі 15 000 грн., що складає заборгованість за основним боргом 12 376, 63 грн., відсотками 2 623, 37 грн., комісії 0,00 грн., пені 0,00 грн.

Пунктом 1.3. Додаткової угоди передбачено, що дата остаточного погашення заборгованості за Договором, визначеної у п.1.2. Додаткової угоди, становить 19.07.2018 року.

У відповідності до квитанцій від 18.07.2018 року, ОСОБА_1 сплатила ПАТ КБ «Приватбанк» наступні суми грошових коштів; 2400,00 грн.; 15000,00 грн. + 5 грн. комісії, 16686,00 грн. Загальна сума - 34086,00 грн. /т. 2 а.с. 7/

Згідно Довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.08.2018 року №MPC0L6UUE2S3R3N4, ОСОБА_1 станом на 02.08.2018 року не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк». /т. 2 а.с. 5/

Згідно квитанції від 02.08.2018 року, ОСОБА_1 сплатила ПАТ КБ «Приватбанк» за формування та друку «Довідки про відсутність заборгованості» 100,00 грн. /т. 2 а.с. 4/

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви про поворот виконання рішення, суд першої інстанції керувався ч. 6 ст. 444 ЦПК України, згідно якої, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Враховавши, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року залишено без змін лише в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 2 436 грн. 71 коп. (процентна складова) та здійснення оплати ОСОБА_1 в розмірі 34 191,00 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про поворот виконання рішення шляхом стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 31 254 гривень 29 копійок.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

За змістом ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Відповідно до ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року набрало законної сили після його оскарження до суду апеляційної інстанції 04.07.2017 року.

Разом з тим, на вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 через свого представника було подано касаційну скаргу 26.07.2017 року.

У зв`язку із тривалим часом розгляду справи у суді касаційної інстанції та як зазначала відповідач у своїй заяві про поворот виконання рішення суду, позивач не зважаючи на рішення суду, яким було визначено суму заборгованості, продовжував нараховувати відсотки по кредиту, чим ставив ОСОБА_1 у тяжке матеріальне становище, з метою уникнення негативних наслідків, 17.07.2018 року вона звернулась до АТ КБ «Приватбанк», сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору.

Відповідно до цієї додаткової угоди, сторони домовились про зменшення суми заборгованості та визначили дату остаточного її погашення - 19.07.2018 рік.

Однак, учасник процесу має право подавати заяву про поворот виконання рішення суду у тому випадку, якщо сплатила заборгованість на виконання рішення суду, а не за добровільною угодою з банком.

Як вбачається із наданих ОСОБА_1 доказів, проти чого вона сама не заперечувала, сума заборгованості відповідно до квитанції від 18.07.2018 року була сплачена не на виконання рішення суду першої інстанції, а саме за укладеною Додатковою угодою №1 до Кредитного договору №SAMDN4266 від 05.02.2010 року між боржником та банком.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги і довідки з банку про відсутність заборгованості у заявниці, оскільки це наслідок добровільного виконання грошового зобов`язання за додаткової угодою з банком, а не в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 сплатила суму заборгованості на виконання додаткової угоди, підписаною між нею та банком, а не на виконання рішення суду, заява про поворот рішення суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 102, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року - скасувати.

У задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» /м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, / суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: