Справа № 461/4192/20
Провадження № 2-с/461/10/20
УХВАЛА

07.07.2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

встановив:

29.05.2020 року Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ №461/4192/20 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського підприємства «Львівводоканал» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4 015,44 гривень та судового збору в сумі 210,20 гривень.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу №461/4192/20, з покликанням на те, що вимоги стягувача є незаконними.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , ставка судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу встановлена 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір ставки судового збору за подання заяви про скасування судового наказу з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2020 року Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік», становить 105,10 гривень.

ОСОБА_1 до заяви про скасування судового наказу документу, що підтверджує сплату судового збору не долучила. Підставою звільнення від слати судового збору зазначила п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Заявниця посилається на пункт 6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», яким передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також заявниця просить звільнити її від сплати судового збору посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів».

З цього приводу слід відзначити наступне.

Сторонами наказного провадження є стягувач та боржник.

ОСОБА_1 у даній категорії справи являється боржником, та не є позивачем у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення або позивачем у справі, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів».

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (ч.1 ст.160 ЦПК України).

Вказане дає підстави дійти висновку, що закон не відносить боржника до позивачів у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення або позивача у справах, які розглядаються у зв`язку із застосуванням ЗУ «Про захист прав споживачів», тобто до категорії громадян, які звільняються від сплати судового збору, а тому ОСОБА_1 не вважається особою, яка звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» чи відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів».

Отже, боржнику необхідно сплатити судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, заява не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Оскільки заявником подано до суду заяву про скасування судового наказу без сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України заява повертається заявникові без розгляду.

Керуючись ст.ст.170 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №461/4192/20 повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до розділу XII пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 07 липня 2020 року.

Суддя Стрельбицький В.В.