Справа № 395/1504/19 Провадження № 2/395/27/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача сільської ради Скочка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернулася ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та права користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона, ОСОБА_4 , являюся власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 . На присадибній земельній ділянці площею 0,14 га якою вона користується знаходяться складові частини об`єкта нерухомого майна: 1 житловий будинок, 2 - сарай, 3- погріб, 4 убиральня, які також належать позивачці на праві особистої приватної власності.

Поряд з домоволодінням позивачки в АДРЕСА_1 знаходиться садиба її рідного брата ОСОБА_2 . На присадибній земельній ділянці площею 0,31 га знаходяться об`єкти нерухомого майна: житловий будинок 1, криница - 2, убиральня -3. Земельна ділянка та вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться особистій приватній власності відповідача ОСОБА_2

В 2009 році відповідач ОСОБА_2 без відому позивачки виготовив і отримав два державні акти на право власності на земельну ділянку (присадибну). Державні акти виготовлені і видані відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Листопадівської сільської ради від 2 листопада 2009 року №447 та рішення сесії Листопадівської сільської ради від 11 грудня 2009 року №581.

Про наявність технічної документації із землеустрою та виготовлення ОСОБА_2 державних актів позивач не знала, а також не підписувала акти визначення меж земельної ділянки, яку передано у власність відповідачу.

На підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯК №882137 площею 0,25 га, виданого відповідачу ОСОБА_2 30.12.2009 року межа між земельною ділянкою площею 0,25 га, яка передана у власність відповідачу ОСОБА_2 та земельною ділянкою площею 0,14 га, якою користується позивачка проходить через двір останньої біля її будинку при цьому частина погребу із вхідними дверима в погреб, розташована на земельній ділянці ОСОБА_2 . Крім того на його земельній ділянці знаходиться частина воріт домоволодіння позивачки, які є її особистою власністю.

На підставі викладеного просить суд визнати недійсним та скасувати рішення двадцять п`ятої сесії Листопадівської сільської ради п`ятого скликання від 11 грудня 2009 року №581 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок жителям с. Листопадове» в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га ОСОБА_2 та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії ЯК №882137, розташованої в АДРЕСА_1 , виданого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 грудня 2009 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необгрутованими та безпідставними і такими, що не підтверджені належними доказами.

Зокрема, позивач не надав жодних допустимих доказів порушення його права користування саме його частиною земельної ділянки, оскільки у позивача відсутні будь-які документи, що посвідчують право користування чи право власності на його земельну ділянку розміром 0,14 га (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, рішення сесії Листопадівської сільської ради про надання земельної ділянки у користування чи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність). На даний час у позивача є тільки документи, які підтверджують його право власності на житловий будинок, до складу якого входить житловий будинок, сарай, погріб та вбиральня, на підтвердження факту належності позивачу металевих воріт докази відсутні.

Також у позивача відсутній технічний паспорт на житловий будинок який може бути безспірним доказом того, що на момент звернення до суду па його земельній ділянці дійсно збудованій погріб і наявна огорожа.

Відповідно до даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що виготовлений обласним комунальним підприємством Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації станом на 08 жовтня 2019 року на ім`я ОСОБА_5 , на схемі розташування будівель та споруд (друга сторінка технічного паспорта) відсутні будь-які дані, які підтверджують факт розташування на земельній ділянці ОСОБА_5 частішії иогріба та частини воріт позивача.

Таким чином, технічний паспорт на житловий будинок ОСОБА_2 повністю спростовує доводи позивача щодо розташування на земельній ділянці ОСОБА_2 частини погріба та частини воріт позивача.

14 січня 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач відхиляє наведені відповідачем у відзиві заперечення.

Позивач та представник позивача у судовому засідані наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача у судовому засідання заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити в позові.

Представник відповідача Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що особисто неодноразово був на місці спірних домоволодінь сторін по справі. Станом на момент оформлення земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 державні акти на земельні ділянки у селі Листопадове видавалися централізовано та будь-які обміри на місцевості не проводилися та технічна документація із землеустрою не виготовлялася, відповідно межі земельної ділянки із суміжними власниками земельних ділянок не погоджувалася, тому і виникла дана проблема щодо фактичного розташування об`єктів нерухомості, які належать позивачці на земельній ділянці, яка належить відповідачеві ОСОБА_2 .

Представник третьої особи повідомлений належним чином про місце та час судового засідання до суду не з`явився, будь-яких заяв та клопотань до суду не надіслав.

За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі представника третьої особи, на що інші учасники судового розгляду у судовому засіданні не заперечували.

Заслухавши вказані пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Способом захисту цивільного права та інтересу може бутивизнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Згідно із частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Положення статті 41 Конституції України вказують, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2019 року, індексний номер витягу 154870422, Витягу з по господарської книги №3 Листопадівської сільської ради за 2016-2020 роки, та довідки Листопадівської сільської ради Новомиргородського району №63 від 30.01.2019 року ОСОБА_4 являється власником: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 , присадибної земельної ділянки площею 0,14 га, якою вона користується та на якій знаходяться складові частини об`єкта нерухомого майна: 1 житловий будинок, 2 - сарай, 3- погріб, 4 убиральня.

Згідно рішення двадцять четвертої сесії Листопадівської сільської ради п`ятого скликання за № 447 від 02 листопада 2009 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку» відповідачеві по справі ОСОБА_2 надано дозвіл на складення технічної документації із землеустрою в тому числі на земельну ділянку, площею 025 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому у відповідності до Державного акту на право приватної власності серії ЯК № 882137 від 30 грудня 2009 року відповідач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки, площею 0,25 га., розташована в АДРЕСА_1 , який виданий на підставі рішення двадцять п`ятої сесії Листопадівської сільської ради п`ятого скликання за № 581 від 11 грудня 2009 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок жителям с. Листопадове».

Представник Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області Скочко В. В. в судовому засіданні підтвердив, що рішення про передачу земельної ділянки площею 0,25 га, у приватну власність ОСОБА_2 , здійснювалось без технічної документації, що в свою чергу є порушенням процедури приватизації земельних ділянок.

У відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 за вказаною адресою не встановлено такої господарської споруди як погріб.

Разом з тим, у відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 за вказаною адресою встановлено господарські споруди у тому числі погріб. Разом з тим у відповідності до примітки до схеми розташування будівель та споруд за вказаною адресою на час проведення інвентаризації земельна ділянка не приватизована, межі земельної ділянки не зафіксовані.

Згідно технічною документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 та рішення № РВ-020 від 25.05.2020 року державного кадастрового реєстратора останнім було відмовлено у кадастровій реєстрації земельної ділянки за вказаною адресою у зв`язку з наявністю не співпадіння на 13,7012% із земельною ділянкою :51:000:0136, яка належить відповідачеві по справі ОСОБА_2 .

Згідно з статтею 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю . Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Положеннями ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно до ст.ст. 154-155 Земельного кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок . У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» в редакції чинній станом на 01.05.2019 року проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідачем, ОСОБА_2 , не було дотримано законодавства, а саме порушено вимоги положень Постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №677 «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, як наслідок отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку з порушенням законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин.

Крім того, як беззаперечно встановлено у ході судового розгляду у справі на території земельної ділянки з кадастровим № :51:000:0136, яка належить відповідачеві по справі ОСОБА_2 розміщено частину господарської будівлі погрібу, який на праві приватної власності належить позивачці ОСОБА_4 , що порушує її право власності на вказаний об`єкт нерухомості.

За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність задоволення вказаного позову.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та права користування земельною ділянкою задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення двадцять п`ятої сесії Листопадівської сільської ради п`ятого скликання від 11 грудня 2009 року №581 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок жителям с. Листопадове» в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га ОСОБА_2 та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії ЯК №882137, розташованої в АДРЕСА_1 , виданого ОСОБА_2 30 грудня 2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду черз суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 26 червня 2020 року.