Житомирський апеляційний суд
Справа №286/661/20 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №286/661/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 22 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В. в м. Овручі,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, у якому просила стягнути із відповідача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини всі видів заробітку (доходу) з дня подання заяви і до закінчення навчання - 30.06.2022 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається у Комунальному закладі вищої освіти «Житомирський базовий фармацевтичний коледж» Житомирської обласної ради на контрактній основі та не отримує стипендію. Крім того, проживає у приватній квартирі, за яку щомісячно сплачується 1700,00 грн, у зв`язку з чим, їхня дочка потребує матеріальної допомоги. Зазначала, що вона має другу групу інвалідності, проходить реабілітацію, тому не має можливості самостійно утримувати їх дочку.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22 травня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що висновок суду першої інстанції про неспроможність відповідача утримувати доньку зроблений передчасно, так як, він офіційно працевлаштований, має постійний заробіток. Надані ОСОБА_2 довідки сімейного лікаря не містять жодних доказів на підтвердження фінансових витрат , а тому у суду не було підстав враховувати дані довідки, як підставу для відмови у позові.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що доказів на підтвердження того, що відповідач матеріально спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього доньки, яка навчається, матеріали справи не містять.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

За правилами частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що сторони є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27.07.2017 №2184 та довідки виданої виконкомом Овруцької міської ради Житомирської області від 03.03.2020 №365 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.10.2002 по даний час.

Відповідно до договору №Е-93 про підготовку фахівця за освітньою програмою першого (бакалаврського) рівня вищої освіти від 06.08.2019, ОСОБА_3 зарахована на денну форму навчання у Комунальний заклад вищої освіти «Житомирський базовий фармацевтичний коледж» Житомирської обласної ради на контрактну основу. Загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2022 становить 63100,00 грн.

За 2019-2020 навчальний рік ОСОБА_3 сплатила 19 100 грн, що підтверджується квитанціями від 07 серпня 2019 року та 15 січня 2020 року.

На утриманні відповідача окрім повнолітньої доньки ОСОБА_4 , перебувають ще малолітні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки, яка потребує матеріальної допомоги, з огляду на таке.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Дійсно у відповідача на утриманні є двоє малолітніх дітей. Проте він є здоровою людиною, працює фельдшером у Комунальній установі «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської області, отримує стабільну заробітну плату.

Позивач має другу групу інвалідності, лікується у Київському міському клінічному онкологічному центрі.

Таким чином, відповідач, як батько має обов`язок по утриманню не тільки стосовно двох малолітніх дітей, але й обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення і аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання слід стягнути з відповідача у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), починаючи з 06 березня 2020 року, до припинення ОСОБА_3 навчання ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п. 3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840 грн 80 коп. та апеляційної скарги в сум 1261 грн 20 коп., необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 22 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 наодження, починаючи з 06 березня 2020 року і до припинення ОСОБА_3 навчання ( 30 червня 2022 ), але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2102 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді