Справа № 161/7393/20
Провадження № 2/161/2334/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманих пенсійних виплат,

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2020 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про стягнення спадщини у вигляді недоотриманих пенсійних виплат у розмірі 28 228,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території міста Кадіївка Луганської області, яка є тимчасово окупованою територію, помер чоловік позивача - громадянин ОСОБА_2 .

За час свого життя, чоловік позивача будучи пенсіонером тривалий час не отримував пенсію, а заборгованість за пенсійними виплатами становила 263 316,32 грн.

У встановленому порядку позивач звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину, згідно якого успадкувала недотриману суму пенсії у розмірі 263 316,32 грн.

Звернувшись до відповідача, позивач добровільно отримала від нього 235 087,90 грн. успадкованої суми пенсії. У виплаті решти пенсії позивачу було відмовлено з посиланням на ст.ст.46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає вказані дії протиправними та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 28 228,42 грн. в якості недоотриманої пенсії.

Позивач у судове засідання не прибула, але її представник у письмовій заяві просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник відповідача не прибула.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено і сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 є вдовою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 лютого 2020 року, остання отримала спадщину у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 263 316,32 грн., належність якої підтверджена листом ГУ ПФУ у Волинській області від 28 листопада 2019 року №25654/04-10 (а.с.6 зворот).

Із вказаної суми відповідач добровільно виплатив позивачу 235 087,90 грн., що сторонами не заперечується (а.с.8 зворот).

У виплаті решти суми позивачу відмовлено листом відповідача від 22 квітня 2020 року №030-04-10-8/9813 з посиланням на припис ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у зв`язку з тим, що померлий не отримував пенсію із власної вини, а тому строк її виплати обмежується трьома роками до дня звернення за отриманням пенсії (а.с.8).

Надаючи правову оцінки правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, позивачу, як спадкоємцю померлого ОСОБА_2 за заповітом, належать суми пенсії, які нараховані останньому за життя, але були не виплачені у встановленому порядку.

Одночасно, статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Частиною першою статті 47 цього ж Закону визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Отже відмовляючи у виплаті пенсії за минулий час, з посиланням на приписи ч.1 ст.46 Закону, відповідач повинен довести, що він виконав припис ч.1 ст.47 Закону, а саме здійснив активні дії стосовно виплати пенсії у грошовій формі:

1) або через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій;

2) або через установи банків.

На переконання суду, тільки виконання вищенаведених активних дій з боку органу Пенсійного фонду може свідчити про відсутність його вини у невиплаті нарахованої пенсії, так само як і про ухилення пенсіонера від її отримання.

Суд підкреслює, що чинне пенсійне законодавства покладає саме на державу, в особу органів Пенсійного фонду України, тягар здійснення як виплати, так і доставки пенсії у грошовій формі пенсіонеру.

Однак, у розглядуваному випадку, відповідач будь-якими належними та допустимими доказами не довів суду, що ним вчинялися активні дії з виплати пенсії померлому ОСОБА_2 , а той не отримував її з власної вини.

Сама лише смерть ОСОБА_2 на території міста Кадіївка Луганської області, яка є тимчасово окупованою територію, не є свідченням того, що він не отримував пенсію з власної вини.

З наведених вище мотивів суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно застосував до спірних правовідносин приписи ч.1 ст.46 Закону, а мав діяти відповідно до ч.2 ст.46 Закону та виплатити спадкоємцю ОСОБА_1 успадковані нею суми пенсії без обмеження будь-яким строком. З цих підстав суд задовольняє позов у повному обсязі та стягує 28 228,42 грн., як різницю між успадкованою та фактично виплаченою сумою пенсії померлого ОСОБА_2 .

У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 28 228,42 грн. (двадцять вісім тисяч двісті двадцять вісім гривень сорок дві копійки), як недоотриману пенсію після померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яка розташоване за адресою м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, .

Повне судове рішення складено і підписано 01 липня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк