Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовню заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 08.07.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.07.2020 року.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що 20 жовтня 2001р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 628 від 20.10.2001р. та видано Свідоцтво про шлюб.

В позовній заяві вказано, що у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Разом із тим позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки ми маємо різні характери та догляди на життя, між нами втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство ними не ведеться декілька місяців. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Позивач вказує, що спору про місце проживання дитини батьками немає - сторони погоджуються, що діти залишаються проживати з матір`ю.

Позивач зазначає, що оскільки примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст. ст. 175, 176, 177 ЦПК України, ст.ст. 55, 109, 112, 141 Сімейного кодексу України позивач просить: шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 628 від 20.10.2001р. - розірвати.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач в підготовче судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином. Разом із тим позивач подав заяву в якій просив розглянути позов без його участі позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином, подала заяву в якій просить задовольнити позов, розгляд проводити за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2001р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 628 від 20.10.2001р. та видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.10.2001 р.

Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову в цій частині відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід розірвати.

Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Окрім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що вимог щодо утримання та порядку виховання еповнолітньої дитини, поділу спільного майна сторін не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 112, 113, 115, 180, 181, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 223,258, 264, 265, 268, 273,200, 352, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 628 від 20.10.2001р., - розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош