Житомирський апеляційний суд
Справа №935/13/20 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 70 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Трояновської Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 07 квітня 2020 року суддею Янчук В.В. у м. Коростишеві, повний текст рішення складено 07 квітня 2020 року,

у справі № 935/13/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій, з урахуванням заяви від 11 березня 2020 року (а.с. 24), просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 5000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі (а.с. 36-38, 47-49) ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити її позов та вирішити питання розподілу судових витрат.

Вказала на невмотивованість рішення суду щодо відповідності встановленого розміру аліментів потребам дитини, яка постійно хворіє та потребує медичного догляду, медикаментів, належного харчування. Також зазначила, що суд не надав оцінки наданому нею до позовної заяви доказу - медичній карті дитини, обставинам перебування її у відпустці по догляду за дитиною, перебуванню на її утриманні неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того вказала, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, не довів неможливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі 5000 грн та фактично визнав позов. У своїх доводах також послалася на те, що суд неправомірно стягнув судовий збір в сумі 840,80 грн з її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не з відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 276 (а.с. 3). Вони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я (а.с. 4).

Відповідно до змісту акту депутата Старосілецької сільської ради ОСОБА_7 - ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, участі у вихованні сина ОСОБА_6 не приймає, дитина знаходиться на утриманні матері (а.с. 5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 1100 грн аліментів на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним, та законом на нього покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття. Також суд вказав, що розмір аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини, а позивачка не надала доказів про розмір витрат, які вона несе на утримання дитини, а також, що відповідач може надавати грошову допомогу у визначеному нею розмірі.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції не врахував матеріального становища ОСОБА_2 , який працює неофіційно полірувальником гранітних виробів та отримує заробітну плату не менше 20000 грн, є безпідставними, оскільки позивачка не надала доказів на підтвердження вказаних обставин, що є її обов`язком відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, а отже не довела можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у визначеному нею розмірі. Крім того, суд правильно зазначив, що позивачка також не довела розмір витрат на утримання дитини та обґрунтованість заявленого нею розміру аліментів, який має відповідати дійсним потребам дитини.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції (07.04.2020) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становило для дитини віком до 6 років 889,5 грн.

Отже, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою, а також у мінімальному рекомендованому розмірі, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду про стягнення аліментів в сумі 1100 грн правильним.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Необхідно враховувати також, що позивачка не позбавлена права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу їх стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач фактично визнав позов не узгоджуються з нормами цивільного процесуального законодавства, а не подання ним відзиву на позовну заяву не відміняє встановленого законом обов`язку позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог.

Посилання ОСОБА_1 на стан здоров`я дитини також не може бути підставою для скасування рішення суду та стягнення аліментів з відповідача в сумі 5000 грн, оскільки будь-яких доказів проведення лікування сина та понесення у зв`язку із цим відповідних реальних витрат матеріали справи не містять. Матеріали справи також не містять копії медичної картки ОСОБА_4 , яку, як зазначено в апеляційній скарзі, суд не врахував при ухваленні рішення. Крім того, витрати, викликані хворобою дитини, можуть бути стягнуті з відповідача в порядку ст. 185 СК України.

Перебування на утриманні позивачки дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_9 (а.с. 39), та інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

При вирішенні питання про судові витрати, судом першої інстанції допущено описку щодо особи, з якої вони мають стягуватися. Проте, такі обставини не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості виправити допущену описку в порядку, визначеному ст. 269 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 05 серпня 2020 року.