Запорізький Апеляційний суд
Пр. № 22-ц/807/1930/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі - Банк) про захист прав споживача, стягнення суми вкладу

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-2), в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти за депозитним вкладом на рахунку в національній валюті № НОМЕР_1 від 26 січня 2016 року в сумі 40000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 26 січня 2016 року він розмістив у ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» депозитний вклад на рахунку в національній валюті № НОМЕР_1 на суму 40000,00 грн. строком на 4 місяці. Днем повернення вкладу встановлено 25.05.2016 року. Проте, станом на дату пред`явлення позову ним не було отримано від ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» депозитний вклад в сумі 40000,00 грн. з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , а також проценти за ним. За інформацією «Контакт Центру» Банку, сума депозитного вкладу та проценти, начебто були зняті ОСОБА_1 , але така інформація не відповідає дійсності, оскільки суму вкладу в розмірі 40000,00 грн. та проценти за ним він не отримував. У зв`язку з зазначеним, позивач неодноразово звертався з заявами до ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» про повернення йому суми депозитного вкладу в розмірі 40000,00 грн. з нарахованими процентами, але йому було повідомлено, що кошти у загальному розмірі 40555,00 грн. (сума вкладу та проценти) були ним отримані в повному обсязі. Отримання готівки здійснювалось через касу відділення Банку та частково у банкоматі. Банком були надані копії квитанцій про начебто зняття ним, протягом травня - червня 2016 року суми депозитного вкладу на загальну суму 30555,00 грн. Проте, на самих квитанціях, наданих Банком відсутні підписи «Клієнта» про отримання таких коштів, що вказує на те, що вказані кошти ним не отримувалися від банку.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Рибалко Н.І. (а.с. 15).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 16) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін у цій справі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року (а.с. 100-102) позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 112-118) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 121).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 04 травня 2020 року (а.с. 122), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 127).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі (а.с. 129-135).

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).

Крім того, у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (а.с. 137).

Також, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» в редакції Закону № 540-IX, що набрав законної сили з 02 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі справі, керувався ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі, відсутності підстав для задоволення останніх.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає його правильними, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, при вирішенні цієї справи по суті суд першої інстанції правильно виходив із такого.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 26 січня 2016 року ОСОБА_1 розмістив у ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» депозитний вклад на рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 40000,00 грн. строком на 4 місяці; днем повернення вкладу є 25.05.2016 року. Зазначені обставини визнані сторонами та не оспорюють ся (ст. 82 ч.1 ЦПК України).

Як вбачається із виписки операцій по рахунку НОМЕР_1 вкладника ОСОБА_1 (а.с.30-33), то його рахунок було відкрито 26.01.2016 на суму 40000,00 грн., а 25.05.2016 закрито шляхом виплати депозитних грошових коштів у розмірі 40000,00 грн.. Також ОСОБА_1 за період користування депозитним коштами було нараховано відсотки: 25.02.2016 - 548,54 грн., 28.03.2016 - 567,46 грн., 25.04.2016 - 567,46 грн., 25.05.2016 - 567,46 грн.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с. 34), то на його рахунок було зараховано 25.02.2016 - 548,54 грн., 28.03.2016 - 567,46 грн., 25.04.2016 - 567,46 грн., 25.05.2016 - 567,46 грн. та 40000,00 грн..

Також, з виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 (а.с.34-35) вбачається, що з його рахунку у період з 26.01.2016 по 07.06.2016 було проведено видачу готівки на загальну суму 42 832,00 грн., а саме: у касі банку 26.01.2016 - 611,00 грн., 25.02.2016 - 543,00 грн., 28.03.2016 - 562,00 грн., 25.04.2016 - 561,00 грн., 25.05.2016 - 2 000,00 грн., 26.05.2016 - 4 000,00 грн., 27.05.2016 - 4 000,00 грн., 30.05.2016 - 2 000,00 грн., 31.05.2016 - 4 000,00 грн., 01.06.2016 - 4 000,00 грн., 02.06.2016 - 3 000,00 грн. 03.06.2016 - 3 000,00 грн., 06.06.2016 - 4 000,00 грн. 07.06.2016 - 555,00 грн.; у банкоматі 25.05.2016 - 1 000,00 грн., 26.05.2016 - 1 000,00 грн., 27.05.2016 - 1 000,00 грн., 30.05.2016 - 1 000,00 грн., 31.05.2016 - 1 000,00 грн., 01.06.2016 - 1 000,00 грн., 02.06.2016 - 1 000,00 грн., 03.06.2016 - 1 000,00 грн., 06.06.2016 - 1 000,00 грн., 07.06.2016 - 1 000,00 грн..

За період часу з 25.05.2016 по 07.06.2016 у касі банку ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» за адресою: м. Запоріжжя, просп. Маяковського, 20А, з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 було проведено видачу готівки на загальну суму 30555,00 грн., а саме: 25.05.2016 -2 000,00 грн., 26.05.2016 - 4 000,00 грн., 27.05.2016 - 4 000,00 грн., 30.05.2016 - 2 000,00 грн., 31.05.2016 - 4 000,00 грн., 01.06.2016 - 4 000,00 грн., 02.06.2016 - 3 000,00 грн., 03.06.2016 - 3 000,00 грн., 06.06.2016 - 4 000,00 грн., 07.06.2016 - 555,00 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 36-54).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем по справі було повернуто позивачу усю суму депозиту у розмірі 40000,00 грн. та сплачено проценти за користування депозитними коштами.

Доводи позивача про те, що оскільки виписки по рахункам позивача не завірені належним чином, а тому не можуть бути належним доказом по справі, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги у цій справі, оскільки зазначені виписки були завірені підписом директора операційного департаменту ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» Шіміна Л.В. та печаткою ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» та відображають реальний рух коштів по рахункам позивача.

Посилання позивача на те, що додані відповідачем копії квитанцій про зняття ним грошових коштів не містять його підпису, як клієнта, а тому не свідчать про отримання ним грошових коштів, суд першої інстанції також правильно не взяв до уваги у цій справі уваги, оскільки з квитанцій вбачається, що зняття грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 відбувалося у касі банку ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» за адресою: м. Запоріжжя, просп. Маяковського, 20А, і квитанції містять інформацію ПІН ОК, що свідчить про те, що зняття грошових коштів відбулося з застосуванням картки з правильним зазначенням ПІН коду, який відомий лише позивачу.

При цьому, ОСОБА_1 не було зазначено суду про те, що картка була втрачена, викрадена або іншим шляхом вибула з його володіння, та не надано доказів останнього.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми вкладу задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами доведено повернення як основної суми вкладу та і процентів за користування депозитними коштами.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є такими, що дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача та його представника у цій справі, викладену в його позові, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що рішенням, що є предметом апеляційного перегляду у цій справі, суд першої інстанції не вирішував питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок Банку, як відповідача, будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Окрім цього, встановлено, що позивач ОСОБА_1 в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 18.08.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.