Справа № 185/9882/19
Провадження № 2/185/1057/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання - Кучеренко Ю.М., представника позивача - адвоката Гузєва І.Г., представника відповідача - адвоката Скиба О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/9882/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» в якій просить стягнути на її користь 834 600,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилалась на те, що вона є жінкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався на гірничомонтажній дільниці № 5 Філії «ПУ МДР ГШО» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» шахта «ім. Героїв Космосу». Причиною настання нещасного випадку стали недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо; порушення трудової і виробничої дисципліни в частині: невиконання вимог інструкцій з охорони праці, невиконання посадових обов`язків, що підтверджується складеними комісією з розслідування нещасного випадку актом за формою Н-5 від 08.04.2018 року та актом № 2 за формою Н-1 від 25.04.2018 року, затвердженими заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Комісією також встановлено, що ймовірно смертельна травма відбулась у результаті обриву обвідного блоку, в ході дії на нього каната лебідки 1ЛГКН із-за недосконалого кріплення цього блоку і знаходження потерпілого в небезпечній зоні, на відстані не більше 15 метрів від нього. Внаслідок втрати чоловіка, позивачці завдана моральна шкода, яка полягає в постійно психологічно-емоційних відчуттях страждання, самотності, депресії, так як остання позбавлена спілкування, турботи та любові чоловіка, що свідчить про втрату нормальних життєвих зв`язків, пов`язаних із його загибеллю. Крім цього від шлюбу з потерпілим на вихованні у позивача залишився малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому на день смерті виповнилося лише 3 роки та 2 місяці, який також позбавлений батьківського спілкування, турботи та любові рідного батька.

04.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, до змісту якого останній просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачкою не доведено свій психічний стан відповідними докази, серед яких мають бути висновки судових експертиз. Крім того, не доведений причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, що також звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду, а також розрахунок розміру моральної шкоди не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 11.03.2020 клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 11.03.2020 клопотання представника відповідача про призначення по справі судово-психіатричної експертизи - залишено без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові. В подальшому надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог на підставах, зазначених у відзиві, просив врахувати позицію судів вищих інстанцій у подібній справі № 185/9883/19.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як було встановлено при розгляді справи позивач є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 262 від 10 квітня 2018 року, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» Павлоградського міжрайонного відділення, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який трапився 08.04.2018 року на шахті ім. Г. Комосу ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля», з тілесними ушкодженнями, які призвели до смерті, а саме, травматичний шок, множинні травми органів грудної порожнини, контакт з іншими та не уточненими механізмами.

Відповідно до акту № 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 25.04.2018 року, затвердженим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, який стався 08 квітня 2018 року о 05.00 годині з ОСОБА_2 , електрослюсарем підземним Філії «Павлоградське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля», комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що ймовірно смертельна травма відбулась у результаті обриву обвідного блоку, в ході дії на нього каната лебідки 1ЛГКН із-за недосконалого кріплення цього блоку і знаходження потерпілого в небезпечній зоні, на відстані не більше 15 метрів від нього ( п. 6 Акту), а причиною настання нещасного випадку стали недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо; порушення трудової і виробничої дисципліни в частині: невиконання вимог інструкцій з охорони праці, невиконання посадових обов`язків (п. 7 Акту).

Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є діючою в Україні, встановлено, що високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Отже, зобов`язання України перед своїми громадянами щодо права на життя, до якого у контексті Конституції України входить і право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника (ст. 46 Конституції України), мають виконуватися у повному обсязі, право позивача на соціальний захист, а саме отримання грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди як членом сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою чоловіка, завдає позивачу душевних та психологічних страждань, позивач позбавлена можливості спілкуватися з чоловіком, близькою людиною, що тягне за собою порушення її нормальних життєвих зв`язків та докладання з її боку додаткових зусиль для організації свого життя. Крім цього від шлюбу з потерпілим на вихованні у позивача залишився малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому на день смерті виповнилося лише 3 роки та 2 місяці, який також позбавлений батьківського спілкування, турботи та любові рідного батька.

Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з чим, суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із встановленням причинного зв`язку смерті її чоловіка та отриманими ушкодженнями на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, а також з істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, її переживань та страждань, пов`язаних із втратою близької людини - чоловіка, також після смерті її чоловіка вона залишилася одна з малолітнім сином, який також позбавлений батьківської любові та підтримки.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки чоловік позивачки отримав тілесні ушкодження у зв`язку з незабезпеченням йому безпечних та нешкідливих умов праці, тому ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» є особою, що несе відповідальність за порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про охорону праці» саме на роботодавця покладено обов`язок створення на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

Крім того, суд вважає неприйнятними доводи представника відповідача щодо відсутності доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка доведений матеріалами справи. Позивач внаслідок втрати чоловіка переживає нервові потрясіння, пов`язані з його смертю вона позбавлена любові чоловіка та його підтримки.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Інші доводи представника відповідача зводяться до переоцінки доказів отриманих під час розгляду справи, тому суд не бере їх до уваги.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Беручи до уваги, що смерть чоловіка позивача настала у зв`язку з порушенням відповідачем вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість моральних страждань, оскільки смерть чоловіка призвела до того, що позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Смертю якого завдано глибокі моральні страждання, оскільки був порушений нормальний уклад її життя.

Судом враховано позицію Верховного Суду у справі 185/9883/19 від 24.04.2020, де зазначено, що частково задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили із того, що внаслідок смерті ОСОБА_2 його матері завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», та при визначенні суми моральної шкоди правильно врахували принципи розумності і справедливості.

Виходячи з цих обставин, суд, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 200 000, 00 грн., що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п. 3 ч. 3 ст. 175, п. 1. ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок травмування на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 (двісті тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті чоловіка на виробництві, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави (отримувач: УК у м. Павлограді/м. Павл-д/22030101, код отримувача: 37936856, банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA0004032, код платежу: 220301061) судовий збір у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко