Провадження №2/333/1160/20
Справа №333/633/20
У Х В А Л А

21 липня 2020 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючої - судді Варнавської Л.О..,

за участю секретаря - Гешевої Ю.Л.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків його недійсності шляхом стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду 13.02.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків його недійсності шляхом стягнення грошових коштів. Позивач посилається на те, що 26.12.2019 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами цього договору позивач є покупцем, а відповідач продавцем. Договір укладений між позивачем та відповідачем 26.12.2019 р. не було посвідчено нотаріально. Відповідно до умов цього договору, сторони у строк не пізніше 07.02.2020 р. домовились укласти основний договір купівлі-продажу на умовах визначених у попередньому договорі. На час подання позову відповідач не має наміру продавати квартиру позивачу. Але в момент підписання договору позивачем було передано відповідачу гарантійну суму в розмірі 1560 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання даної позовної заяви становить 38095 грн. 20 коп. Оскільки факт отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 1560 доларів США підтверджується, а договір є нікчемним, тому позивач вважає за необхідне застосувати реституцію, тобто повернути все одержане за договором. Просить встановити нікчемність попереднього договору без номеру купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 26.12.2019 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38095 грн. 20 коп.

23.04.2020 р. до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю. Мотивує наступним. Відповідно до ст.. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим місцем її проживання або перебування, оскільки вона зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_2 , то просить передати справу на розгляд Дарницькому районному суду м. Києва. Вказує, що між нею та відповідачем не виникало правовідносин з приводу нерухомого майна, а виникали відносини щодо передавання грошових коштів, тому позов пов`язаний із спором щодо наявного боргу та стягнення грошової суми.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти передачі справи за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Вказують, що підсудність в даному випадку не порушена, оскільки спір виник саме з приводу нерухомого майна квартири. Предметом спору є встановлення нікчемності правочину (попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна) та застосування наслідків його недійсності.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з статтею 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правовий стан нерухомості ґрунтується на необхідності забезпечення особливого стану цих речей, стійкість правовідносин з їх обігу задля чого застосовується окрема реєстрація прав на нерухоме майно та нотаріальна форма правочинів щодо нерухомості.

Із метою реалізації забезпечення сталості правовідносин щодо нерухомого майна приймалось декілька законодавчих актів і один з останніх є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, позови що виникають з приводу нерухомого майна це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Разом з тим правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відповідно до ст.. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору, а якщо форма не встановлена у письмовій формі.

Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними (нікчемними) правочинів щодо нерухомого майна пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.

Керуючись ст. 30 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.О. Варнавська