Номер провадження 2/243/1815/2020
Номер справи 243/5268/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«01» липня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про стягнення коштів на утримання майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_5 за участю третьої особи: ОСОБА_6 , про стягнення коштів на утримання майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 16 листопада 2004 року шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано. З того часу відповідач не проживає у квартирі та не сплачує комунальні послуги за свою частку квартири. Всі витрати по утриманню квартири сплачує вона. За період трьох років (з урахуванням строку позовної давності) нею сплачено квартплату на суму 6701,00 грн., з яких ОСОБА_5 повинен був сплатити 2253,00 грн., та за централізоване опалення 15868,77 грн, з яких ОСОБА_5 повинен був сплатити 5276,25 грн., що загалом складає 7529,25 грн.

Оскільки вони є власниками квартири у рівних долях, то у рівних частках повинні нести витрати на утримання квартири.

Просить суд стягнути з ОСОБА_5 на її, ОСОБА_4 , користь 7529,25 грн. в рахунок відшкодування витрат на утримання спільної часткової власності, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_5 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 01 липня 2020 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_5 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Третя особа - ОСОБА_6 не надав суду свої пояснення стосовно вимог позовної заяви.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи: ОСОБА_6 , про стягнення коштів на утримання майна підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, зі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 січня 1995 року Слов`янською міською радою Донецької області, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 4).

З Довідки № 641, виданої 11 червня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Синергія - БТ», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З наведеної норми вбачається, що особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 частини 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 179 Житлового кодексу УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.

Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків i прибудинковими територіями» встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до норм ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Оскільки відповідачі є власниками у дольовому співвідношенні, то з них підлягають стягненню витрати на утримання майна відповідно до частки кожного.

Витрати на утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), витрати на централізоване опалення квартири, пов`язані з утриманням спільного майна сторін. Нарахування плати за надання цих послуг не залежить від кількості споживачів, що мешкають (зареєстровані) в квартирі, зазначені послуги пов`язані саме з обслуговуванням майна, співвласниками якого є також відповідачі, у зв`язку з чим позивач має право на відшкодування суми витрачених на утримання спільного майна.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, з наданого позивачем розрахунку, складеного ТОВ «Синергія - БТ», вбачається, що за квартирою АДРЕСА_1 , відкрито особистий рахунок № 5094, квартиронаймач - ОСОБА_5 .. За період з травня 2019 року по червень 2020 року сплачено квартплату 3399,63 грн. (а.с. 6).

Враховуючи, що в процесі вирішення справи відповідач не надав заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_4 , а позивач зазначає, що вона сама проживає в квартирі та сплачує комунальні послуги, в тому числі й квартплату, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_5 підлягає до стягнення сума квартплати, сплачена позивачем ОСОБА_4 у розмірі 1133,21 грн. (3399,63 грн / 3 співвласника), задовольнивши частково вимоги позивача в частині стягнення квартплати, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що вона сплатила квартплату у розмірі 6701,00 грн., як зазначає в позовній заяві.

Що стосується вимог ОСОБА_4 щодо стягнення з ОСОБА_5 вартості сплачених нею комунальних послуг з опаленні, то суд приходить до переконання, що в цій частині вимоги позивача ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки крім посилань в позовній заяві на ті підстави, що нею сплачена вартість послуг за опалення у розмірі 15838,77 грн, ОСОБА_4 не надала суду жодної квитанції про оплату таких послуг.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відповідач, не надав жодних доказів на її спростування, суд, перевіривши розрахунки позивача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення грошові кошти в сумі 1133,21 грн., які останньою було сплачено в рахунок оплати квартплати, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком ТОВ «Синергія-БТ» (а.с. 6).

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. (а.с. 7).

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 у розмірі 1133,21 грн.

Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 15,05% (( 1133,21 грн. задоволені вимоги) / ( 7529,25 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 126 грн. 54 коп. (840,80 грн. сплачений судовий збір *15,05 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ОСОБА_4 витрати по сплаті нею судового збору, у розмірі 126 грн. 54 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 322, ст. 355, ст. 360 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про стягнення коштів на утримання майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інші дані суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаченим комунальним послугам 1133,21 ( одна тисяча сто тридцять три грн. 21 коп.). та судовий збір у розмірі 126,54 грн. (сто двадцять шість грн. 54 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 01 липня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова