Справа №295/3882/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Глущенко Я.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Колупаєва В.В., представника відповідача адвоката Грішина Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі заяву адвоката Грішина Євгена Олексійовича в інтересах відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача звернулася до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі №295/3882/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9400,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву та просив її задовольнити, а позивач та її представник просили відмовити в задоволенні заяви.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.08.2020 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та її позов залишено без розгляду.

Згідно ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом ч.5 ст.142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були нею здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяла позивач недобросовісно та пред`явила необґрунтований позов; чи систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісна позивач мала на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується.

При цьому, судом встановлено, що заява представника відповідача взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про залишення її позову про усунення від права на спадкування без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість її позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінене як необґрунтовані дії позивача, так як це її право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Враховуючи вищенаведене, заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Грішина Євгена Олексійовича в інтересах відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.08.2020 року.

Суддя: