Справа № 204/6572/18
Провадження № 2/192/828/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" липня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання - Корота Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах Комунального закладу «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в інтересах Комунального закладу «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину.

На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 22 червня 2018 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Умисними діями відповідача потерпілій ОСОБА_2 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, з якими ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДМР з 19 вересня 2017 року по 29 вересня 2017 року.

Відповідно до розрахунку витрат, проведеного бухгалтерією КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДМР, на лікування ОСОБА_2 закладом охорони здоров`я витрачено бюджетні кошти за 11 ліжко-дня в сумі 4035 грн. 57 коп., а вартість одного ліжко-дня потерпілої складає 366 грн. 87 коп.

Зазначені витрати відповідачем закладу охорони здоров`я до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 та КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДМР не пред`являвся, тому просили зазначені кошти стягнути з відповідача.

Прокурор, представник позивача, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність прокурора та позивача (а.с. 66-68).

Відповідач, в судове засідання не з`явивсь у зв`язку з знаходженням в місцях позбавлення волі, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в порядку передбаченому ч. 7 ст. 130 ЦПК України, через установу виконання покарань (а.с. 64, 65). Відзиву або письмових пояснень відповідач суду не надав.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного провадження, оскільки, у відповідність до ст. 19 ЦПК України, справа є малозначною.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2018 року, який згідно відмітки не набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, за фактом спричинення ОСОБА_2 (ім`я та по батькові потерпілого у вироку на зазначено) тілесних ушкоджень (а.с. 23-27).

Згідно довідки КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради» №6/342 від 31 серпня 2018 року ОСОБА_2 знаходилася на лікуванні з 19 вересня 2017 року по 29 вересня 2017 року, за час лікування ОСОБА_2 закладом витрачено бюджетних коштів на суду 4035 грн. 57 коп., що склало 366 грн. 87 коп. на один ліжко-день, заходи представницького характеру, направлені на відшкодування витрачених бюджетних коштів під час лікування ОСОБА_2 закладом не здійснювалися (а.с. 8).

Відповідно до ч. 6 с. 82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 62 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 1206 ЦК України - особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадків завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до зазначеної норми матеріального права, умовою відшкодування витрат на лікування є доведеність, що особа вчинила злочин по відношенню до потерпілого.

Разом з тим, з доданого до позову обвинувального вироку вбачається, що даний вирок відносно відповідача не набрав законної сили. Інших належних та допустимих доказів винуватості відповідача суду не надано, що в свою чергу виключає стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого.

Також суд зауважує, що з наданого вироку неможливо встановити повне ім`я та по батькові потерпілої особи, що також позбавляє суд можливості прийти до висновку, що позивач здійснював лікування саме потерпілої особи від злочинних дій відповідача.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в позові з підстав недоведеності заявлених вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивача, а оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 82, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Дніпропетровської місцевої прокуратури №4, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 24-А, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суду не відомий, в інтересах Комунального закладу «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. В. Антоновича, буд. 65, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01984636 до ОСОБА_1 , який перебуває в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», за адресою: с. Аполлонівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, Військове містечко, буд. 37, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія паспорту суду не відомі про відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.