Провадження № 2о/205/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа територіальна громада в особі Дніпровської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 грудня 2019 року звернулися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року заяву залишено без руху та запропоновано заявникові усунути недоліки з додержанням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 28 грудня 2019 року заявниками було подано виправлену заяву.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2020 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2020 року у Другої дніпровської державної нотаріальної контори було витребувано спадкову справу, відкриту після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявники у своїй заяві посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх далека родичка - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотокругу Базилєвим С.П. і зареєстрованого в реєстрі за № 1862. Протягом життя заявники підтримували із померлою ОСОБА_3 добрі стосунки. Спочатку їх сім`я часто їздили до неї: допомагали по господарству, купували продукти, ліки, предмети першої необхідності. У 1998 році ОСОБА_3 стала проживати з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 однією сім`єю, проте, зареєструвати офіційно місце свого проживання не бажала. ОСОБА_3 вважала ОСОБА_1 своїм онуком, а ОСОБА_2 - своєю донькою, вони мали спільний бюджет, який складався із заробітної плати заявників та пенсії ОСОБА_3 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 , а 04 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулися до Другої дніпровської держнотконтори із заявами про прийняття спадщини, однак, постановою нотаріуса від 04 грудня 2019 року заявникові ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку та зазначено про те, що факт постійного проживання із спадкодавцем на момент її смерті не встановлено. Вказала, що спір про право відсутній, оскільки інші спадкоємці відсутні. Заявники у своїй заяві просили суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , з 1998 року і по день відкриття спадщини. Представник заявників у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Представник Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень не надав.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 10).

08 січня 1998 року ОСОБА_3 залишила заповіт на ім`я ОСОБА_2 , яким заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_4 (раніше Дніпропетровськ) (а.с. 52 оберт).

12 січня 2000 року ОСОБА_3 доручила ОСОБА_2 керувати та розпоряджатися усім належним їй майном, укладати угоди, вести від її імені справи (а.с. 13).

На підставі договору купівлі-продажу від 17 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. і зареєстрованого в реєстрі за № 1862, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 14), право власності на яку 12 червня 2001 рокуу встановленому законом порядку зареєстровано у КП «ДМБТІ» (а.с. 14 оберт).

Відповідно до довідки № 10881 від 31 жовтня 2019 року, виданої Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 24 квітня 2001 року і по день смерті, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 02 серпня 2004 року і по теперішній час (а.с. 53).

Згідно з актом, складеним ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 з листопада 1998 року по квітень 2001 року проживала однією родиною з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а з квітня 2001 року і по день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 16). Ритуальні послуги з поховання сплачували ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 51), після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: квартиру АДРЕСА_4 та частину квартири АДРЕСА_1 .

12 листопада 2019 року постановою державного нотаріуса Другої дніпровської держнотконтори про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 59).

04 грудня 2019 року постановою державного нотаріуса Другої дніпровської держнотконтори про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 61).

На підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З наданих заявниками доказів вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 постійно проживали з листопада 1998 року до квітня 2001 року за адресою: АДРЕСА_2 , а з квітня 2001 року - за адресою: АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, по день відкриття спадщини, тому заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням приписів ч. 7 ст. 294 ЦПК України судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп., який було сплачено заявниками при поданні заяви до суду, підлягає віднесенню за рахунок заявників.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 223, ч. 7 ст. 294, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-6 ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з листопада 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя