Справа №200/400/19
Провадження №2/932/3363/20
У Х В А Л А

17 червня 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Дімакс», товариство з обмеженою відповідальністю «Грінярд», товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Груп», про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2019 року до суду надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Дімакс», товариство з обмеженою відповідальністю «Грінярд», товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Груп», про визнання протиправним та скасування рішень.

Ухвалою суду від 16 січня 2019 року відкрито провадження у справі.

Внаслідок відсторонення судді Женеску Е.В. від здійснення правосуддя, 12 червня 2020 року справу передано у моє провадження.

З матеріалів справи вбачається наступне.

22 серпня 2006 року між позивачем та третьою особою ТОВ «Гранд Полімер Груп», укладено кредитний договір, до якого в подальшому неодноразово вносились зміни і доповнення. Умови кредитного договору позичальником не виконано, внаслідок чого постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року стягнуто із ТОВ «Гранд Полімер Груп» на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 86 035 646,40 гривень. Виконання основного зобов`язання позичальником ТОВ «Гранд Полімер Груп» забезпечено іпотекою земельних ділянок №№ 123, 124, 125, 108, 137, що розташовані на території Усатівської сільської ради, Біляївського району, Одеської області і належать на праві власності ТОВ «Дімакс». На цей час ТОВ «Гранд Полімер Груп» перебуває у стані припинення, судове провадження у процедурі банкрутства триває. Внаслідок прийняття 16.02.2017 року господарським судом Дніпропетровської області ухвали про припинення юридичної особи ТОВ «Гранд Полімер Груп», що згодом була скасована апеляційною інстанцією, приватним нотаріусом Ричкою Ю.О. прийнято низку оскаржених позивачем рішень про припинення записів про обтяження земельних ділянок іпотекою.

Не погодившись із цими рішеннями по посилаючись на те, що спір носить приватно-правовий характер, а позов поданий на захист цивільного права, спираючись на правовий висновок Верховного Суду, що викладений у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/6956/15, банк, через уповноважену в процедурі ліквідації особу, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи питання дотримання позивачем юрисдикції, при зверненні до суду, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі № 815/6956/15, на яку посилається позивач, здійснено правовий висновок про те, що спірні правовідносини, які виникли між учасниками справи у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, наслідком чого стало прийняття приватним нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності, є приватно-правовими, а тому вирішення такого спору за правилами адміністративного судочинства не можливе. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Однак, з цієї постанови касаційного суду вбачається те, що позивачем у цій справі була фізична особа, яка не мала статусу приватного підприємця чи фізичної-особи підприємця, внаслідок чого зваживши на суб`єктний склад сторін, і було здійснено висновок про віднесення цього спору до юрисдикції місцевих загальних судів.

В цей же час, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі № 826/3731/18, спір у справі пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншими особами, до яких перейшло право власності на це майно. Належними відповідачами у такій справі є особи, право на майно яких оспорюється та щодо яких здійснено записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державних реєстраторів як співвідповідачів (якщо позивач вважає їх винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявами інших осіб, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства. Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо цього майна з особами, які не заперечують законності дій приватного нотаріуса та державного реєстратора з реєстрації за ними права на спірне майно. Такий спір має приватноправовий характер та має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 18 червня 2019 року по справі № 924/478/18, де касаційний суд вказав таке. Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача особою, за якою зареєстровано право власності на ці об`єкти нерухомого майна, які до цього перебували у власності позивача. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Також, Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис. Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постануть перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів. Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому вони мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору. Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності на це нерухоме майно. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства. Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, що викладені раніше у постановах від 4 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16, від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, юрисдикція господарських судів поширюється на спори про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у випадку, коли до суб`єктного складу сторін входять суб`єкти господарювання.

Внаслідок того, що в цій справі спірні правовідносини виникли із кредитного та іпотечного договорів, що укладені між суб`єктами господарювання, дана цивільна справа предметно не підсудна Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 20, ч.ч.3, 12 ст. 30 ГПК України, цей спір підсудний господарському суду за місцезнаходженням спірного майна.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із тим, що спірні правовідносини не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу право на звернення із цим позовом в порядку господарського судочинства до господарського суду Одеської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.19, 27, 30, 31, 255, 258, 260, 353 України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Дімакс», товариство з обмеженою відповідальністю «Грінярд», товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Груп», про визнання протиправним та скасування рішень - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до суду Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Відповідно до вимог п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, на подання апеляційної скарги, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко