Справа №: 398/3847/19
провадження №: 2/398/319/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"31" липня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Моргунової В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,

встановив:

Представник позивача від імені позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка її прийняла, але не оформила після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та просить визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,02 га для особистого підсобного господарства, розташовану по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_4 . Згідно з заповітом від 18.08.2010 року все своє майно вона заповіла позивачу. Після смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , які вона прийняла у спадщину після смерті свого покійного чоловіка та дідуся позивача ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Право власності бабусі на будинок посвідчувало свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.08.2010 року. Він прийняв спадщину та 28.11.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на присадибну земельну ділянку, на якій розташований будинок, постановою приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кібальнік О.Ф. йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що право власності на спадкову земельну ділянку відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії КР №1791 від 23.10.1996 року належить попередньому власнику будинку - ОСОБА_3 , а не спадкодавцю. У зв`язку з цим, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку та змушений звернутись до суду. ОСОБА_3 , зазначена в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, була власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , в період з 1979 по 1998 рік. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.04.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровою Л.А., реєстровий номер №2625, ОСОБА_3 продала зазначений будинок дідусю позивача - ОСОБА_5 . Відповідно до інформації з домової книги, ОСОБА_3 виписалась з будинку 29.04.1998 року. Згідно відомостей від сусідів та бабусі і дідуся, ОСОБА_3 продала будинок у зв`язку з виїздом за межі України. Після продажу будинку зв`язок з нею обірвався, подальша її доля та місцезнаходження невідоме, до будинку вона більше ніколи не з`являлась, відомості про неї відсутні. Всі спроби встановити її місцезнаходження виявились марними. Враховуючи відсутність відомостей про місцезнаходження ОСОБА_3 , чи її правонаступників, а також зважаючи на відсутність можливостей отримати такі відомості, співвідповідачем у даній справі вказано Олександрійське міську раду, як орган місцевого самоврядування, на території якого знаходиться спірна земельна ділянка. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР 1963р., який був чинний в редакції, на час укладення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 21.04.1998 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором. Після укладення 21.04.1998 року договору купівлі-продажу, в будинку по АДРЕСА_1 , постійно проживали дідусь та бабуся позивача та були зареєстровані там з 07.08.1998 року і до дня смерті кожного з них. Вони ж і користувались земельною ділянкою, яку фактично набули разом з будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 30 та ст. 67 Земельного кодексу України, в редакції від 22.06.1993 року, що була чинною на час укладення договору купівлі-продажу від 21.04.1998 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Відповідно до Державного акту серії КР №1791 від 23.10.1996 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , земельну ділянку по АДРЕСА_1 , передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Площа земельної ділянки складає 0,12 га. Таким чином, в порядку, чинного на час виникнення правовідносин законодавства, одним правовстановлюючим документом було посвідчено право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки різного цільового призначення, зокрема на присадибну ділянку та ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Враховуючи положення ст. 67 Земельного кодексу України, в редакції від 22.06.1993р., площа тієї частини земельної ділянки, що призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 0,10 га, площа частини ділянки для ведення особистого підсобного господарства - 0,02га. Вважає, що 21.04.1998 року у ОСОБА_3 припинилося, а у ОСОБА_5 виникло право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та право власності на земельну ділянку, площею 0,10га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 - на підставі ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України, в редакції від 22.06.1993р., незалежно від того, що він так і не отримав правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку. На підставі вищевикладеного, зважаючи на факт прийняття ним спадщини, відсутність інших спадкоємців, що прийняли спадщину, вважає, що право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , не припинилося в момент смерті спадкодавця та має бути визнано за позивачем в порядку спадкування за заповітом. Крім того, вважає що на підставі набувальної давності за позивачем також має бути визнано право власності на іншу земельну ділянку, площею 0,02 га по АДРЕСА_1 , якою в складі цілісної земельної ділянки безперервно, відкрито та добросовісно володіли спадкодавці та позивач більше 15 років. Підстави для припинення права власності на земельну ділянку встановлені ст. 140 Земельного кодексу України, однак жодна з них не може бути реалізована для припинення права власності ОСОБА_3 на частину земельної ділянки, площею 0,02 га для особистого підсобного господарства. Враховуючи, що спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , місцезнаходження якої, як і її можливих правонаступників, невідоме, то набуття права власності на зазначену частину земельної ділянки можливе лише на підставі рішення суду. Вважає, що в даному випадку наявна сукупність умов, які є підставою для набуття ним права власності на 0,02 га земельної ділянки на підставі набувальної давності, зокрема: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 безперервно більше 15 років володіють частиною земельної ділянки, площею 0,02 га, в складі цілісної земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, яка фактично надійшла у володіння одночасно з передачею будинку за договором купівлі-продажу від 21.04.1998 року; заволодіння земельною ділянкою було добросовісним, зокрема, заволодіння земельною ділянкою відбулось одночасно з набуттям права власності на будинок; володіння земельною ділянкою є відкритим та без титульним, оскільки жоден договір щодо земельної ділянки не укладався, володіння земельною ділянкою площею 0,02 га для ведення особистого підсобного господарства, не спирається на будь-яку правову підставу; законний власник ОСОБА_3 фактично відмовилась від права власності на свою земельну ділянку і не цікавиться нею вже більше 20 років. Таким чином вважає, що в даному випадку має право на набуття права власності за набувальною давністю на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,02 га для особистого підсобного господарства, яка входить до складу земельної ділянки загальною площею 0,12 га за зазначеною адресою.

Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягала.

Представник Олександрійської міської ради у судове засідання не з`явився. Електронною поштою до суду надійшла скан-копія заяви про розгляд справи без участі представника відповідача. Однак ця заява не містить електронного підпису та подана без використання системи №електронний суд, тому суд не приймає її до уваги, адже відправника за таких обставин неможливо ідентифікувати.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надала.

Враховуючи відсутність заперечень позивача, неявку відповідачів та відсутніть належно оформлених відзиву, заяви чи клопотань від них, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов таких висновків.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Знамянському району Знамянського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 17.08.2009 року, ОСОБА_6 уклала 09 липня 1957 року шлюб з ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №155.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №1034, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 .

Відповідно до заповіту посвідченого 18.08.2010 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Москаленко Н.І. та зареєстрованого в реєстрі № 1-2617, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 28 листопада 2016 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Кібальник О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за №846, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 успадкував житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , житловою площею 34,9 кв.м, загальною площею 55,9 кв.м, до якого примикають господарсько-побутові будівлі: сарай Б, прибудова б, вбиральня В, погріб Д, водопровід Е, каналізація К, огорожа 31, замощення 1, належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Москаленко Н.І., державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 17.08.2010 року по реєстру №1-2585 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації 23.09.2010 року, номер витягу 27426397, номер запису 4611 в книзі 39, реєстраційний номер 31584300.

Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №188/02-31 від 28.11.2016 року, приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Кібальник О.Ф., відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, згідно довідки про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, передана у власність ОСОБА_3 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії КР №1791 від 23.10.1996 року, а не спадкодавцю ОСОБА_4 .

Згідно довідки квартального комітету №27 Олександрійської міської ради від 09.10.2019 року, в будинку по АДРЕСА_1 з 07.08.1998 року постійно проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в будинку продовжувала проживати ОСОБА_4 до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки КП «Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 21.04.1998 року, будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.1998 року.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації з 23.09.2010 року є ОСОБА_4 .

Відповідно до звіту про оцінку вартості земельної ділянки від 15.10.2019 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 1200 м2, яка використовується для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.10.2019 року становить без урахування ПДВ 30000 грн..

На виконання ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2019 року були надані копії матеріалів спадкової справи №1/2016, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідно до копії матеріалів вказаної вище спадкової справи, заяву про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 подав - ОСОБА_1 . Крім ОСОБА_1 інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає.

Також, на виконання ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2019 року про витребуванн доказів були надані копії матеріалів інвентаризаційної справи по АДРЕСА_1 . Відповідно до копії матеріалів вказаної інвентаризаційної справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі свідоцтва на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Москаленко Н.І. 17.08.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-2585, як спадкоємцю майна ОСОБА_5 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , належав житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями під АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Бендеровою Л.А. 21.04.1998 року за реєстровим №2625, та зареєстрованого Олександрійським МБТІ 21.04.1998 року за номером 4611/39.

Крім того, на виконання ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2019 року, було надано копію договору купівлі-продажу будинку від 21.04.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровою Л.А., реєстровий номер №2625, відповідно до якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купив будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, який належав ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Олександрійською державною нотаріальною конторою 19.09.1979 року по р. №1110 та зареєстрованого Олександрійським БТІ 19.09.1979 року по р. №4611/39.

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Олександрійської міської Ради народних депутатів Кіровоградської області №624 від 17.10.1996 року, ОСОБА_3 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , було надано в постійне користування до будинковолодіння додаткову земельну ділянку за рахунок земель запасу площею 6900 кв.м та затверджено загальну площу 1200 кв.м.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №1791, ОСОБА_3 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської Ради народних депутатів №623 від 17.10.1996 року, передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,1200 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Олександрійської міської ради. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства.

Згідно висновку експерта №33-20 від 22.05.2020 року досліджувана земельна ділянка загальною площею 0,12 га, розташована в АДРЕСА_1 , знаходиться в зоні приватної житлової забудови. До земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , з двох боків примикають земельні ділянки суміжних землекористувачів, з двох інших боків примикають земельні ділянки загального користування (проїзд по АДРЕСА_1 та проїзд по АДРЕСА_2 ). Згідно державного акту земельну ділянку загальною площею 0,12 га, розташовану в АДРЕСА_1 , передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Схема загальної площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 з розмежуванням відповідно до цільового призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства вказано в додатку №1 до даного висновку експерта. Червоним кольором вказано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Синім кольором вказано земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України, у редакції чинній на момент укладення вищезгаданого договору купівлі-продажу (редакції від 22.06.1993 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до ст. 67 Земельного кодексу України, у редакції чинній на момент укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу, громадянам за рішенням сільської селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у містах - не більше 0,1 гектара.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а саме в пп. ґ) п. 18 вказується, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з положеннями чинної до дати статті 30 Земельного Кодексу до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України). Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у свою чергу прийняла спадщину, але не оформила її після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 0,02 га для особистого підсобного господарства за набувальною давністю, суд зазначає таке.

Правовою підставою для визнання права власності на земельну ділянку площею 0,02 га для особистого підсобного господарства розташовану в АДРЕСА_1 за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України позивач зазначає те, що він фактично, відкрито й добросовісно користуються нею більше 15 років, а ОСОБА_3 фактично відмовилась від права власності на неї.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №1791, на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської Ради народних депутатів №623 від 17.10.1996 року, ОСОБА_3 , передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,1200 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Олександрійської міської ради. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 119 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Передання земельної ділянки на підставі ст.119 ЗК України здійснюється у порядку передбаченому ст.118 ЗК України, а у випадку передання земельної ділянки в оренду в порядку ст. 123 ЗК та за процедурою передбаченою Законом України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року.

Верховний Суд України в Постанові від 03.07.2018р., по справі № 670/266/17 констатував: «Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Апеляційний суд правильно встановив, що спеціальним законом, який регулює порядок набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є ЗК України.»

Аналіз цих правових норм дає підстави для висновку про те, що конструкція ст.119 ЗК України, значно відрізняється від конструкції ст.344 ЦК України та не передбачає жодних переваг для осіб, зазначених у ч.1 цієї статті, оскільки, навіть, дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (ст. ст. 118, 123 ЗК). Ця норма надає таким особам лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передання земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів.

Виходячи з вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,02 га з цільовим призначенням для особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю, оскільки згідно зазначених з ном Земельного кодексу України визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю згідно ст.119 ЗК України не належить до повноважень суду і відноситься до повноважень відповідних органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Крім того, визнання за позивачем права на зазначену земельну ділянку суперечитиме ч.5 ст.116 ЗК України, відповідно до якої земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 258-259 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у свою чергу прийняла спадщину, але не оформила її після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розміри та конфігурацію земельної ділянки визначити відповідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, наведеного у Державному акті на право приватної власності на землю від 23 жовтня 1996 року, що видався ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради народних депутатів №623 від 17 жовтня 1996 року про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,1200 гектарів в межах згідно з планом на території Олександрійської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за КР "1791, з урахуванням наведеного у Додатку №1 до висновку земельно-технічної експертизи від 22 травня 2020 року №33-20 (судовий експерт Маківський Микола Володимирович ) плану земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , у якому відображені розміри та розташування тієї частини земельної ділянки площею 0,10 га, яка видавалася за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (виділена на схемі червоним кольором).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено у нарадчій кімнаті та підписане суддею 31 липня 2020 року.

Суддя Орловський В.В.