Єдиний унікальний номер справи 473/1588/20
Провадження № 22-ц/812/1148/20 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 липня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, яка постановлена 28 травня 2020 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Лузан Л.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и л а :

20 травня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі ТОВ «МЕК») звернулося до суду з заявою, підписану від його імені за дорученням, начальником відділу обслуговування споживачів Арбузинського району ТОВ ««Миколаївська електропостачальна компанія», про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 4 071 гривня 01 копійка, що виникла за період з 01 лютого 2020 року по 01 травня 2020 року.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 травня 2020 року, у видачі судового наказу відмовлено, з підстав, що заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

ТОВ «МЕК» подало на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій, просить її скасувати, а заяву, разом з доданими до неї матеріалами, повернути до того ж суду для вирішення питання по суті вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 ч.1 ст.353 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з із цим, розгляд зазначеної справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Вивчивши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Миколаївського апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, оскільки місьрайонний суд постановив її з порушенням норм процесуального права.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд 1 інстанції виходив з того, що заява ТОВ «МЕК» не відповідає положенням чинного законодавства, передбачених цивільно-процесуальним кодексом, а тому по ній не може бути видано судовий наказ, оскільки підписана особою, яка не має права її підписувати.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду з таким не погоджується, вважає названі висновки суду помилковими, необґрунтованими та незаконними, оскільки вони ґрунтуються на неправильному сприйнятті суддею положень цивільного процесуального законодавства.

За Конституцією України, ст.ст. 4, 43 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна особа при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.5,6,12 ЦПК України).

В світлі виписаного, колегія суддів вважає, що по даній заяві суд першої інстанції не виконав вимог процесуального законодавства та порушив право позивача на захист своїх інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з ч.3 ст. 19, ч.1 ст.160 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України передбачені вимоги, щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 цієї статті, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, крім іншого, документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію у сумі 4 071 гривня 01 копійка, подана до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 25 травня 2020 року, підписана начальником відділу обслуговування споживачів Арбузинського району ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» Гончаровою Оксаною Миколаївною (а.с. 1-3).

На підтвердження своїх повноважень, ОСОБА_2 додала копію довіреності, якою її уповноважено представляти інтереси ТОВ «МЕК», без права передоручення та строком дії до 31 грудня 2020 року включно.

Вказана довіреність підписана директором ТОВ «МЕК» Лінченко В.В., який діє на підставі статуту Товариства (а.с. 16).

Вказане Товариство є юридичною особою, зареєстроване Миколаївською міською радою 11 травня 2018 року, номер запису ЄДРЮОФОП та ГФ 0037928, код № 42129888.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Стаття 62 ЦПК України містить перелік документів, що підтверджують повноваження представників.

Відповідно до п.1 ч. 1, ч. 3 цієї статті, повноваження представника підтверджується довіреністю фізичної або юридичної особи;

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто заформалізованого ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, колегія суддів Миколаївського апеляційного суду вважає, що суд І інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, в той час як заяву підписано особою, уповноваженою, відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства, представляти інтереси ТОВ «МЕК».

За такого, оскаржена ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів справи до того ж суду для повторного вирішення питання щодо видачі судового наказу у справі, відповідно до законодавства.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 травня 2020 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, повернути до того ж суду для повторного вирішення питання про видачу судового наказу у справі, у відповідності до цивільно-процесуального законодавства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: Т.В.Серебрякова

Н.В. Самчишина

________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 01 липня 2020 року.