Справа № 148/2284/19
Провадження №2/148/36/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за участі: представника відповідача - ОСОБА_2 . ,

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.11.2013 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4537,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідачем здійснюється починаючи з "1" по "25" число кожного місяця, шляхом надання банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна Угода разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами, Тарифами, складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 13.11.2019 становить 12048,85 грн., з яких:

- 4263,05 грн. - заборгованість за кредитом;

- 4484,94 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 0 грн. - заборгованість за комісією;

- 3300,86 грн. - заборгованість за пенею.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.11.2013 у розмірі 12048,85 грн. станом на 13.11.2019, з яких: 4263,05 грн. - заборгованість за кредитом; 4484,94 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість за комісією; 3300,86 грн. - заборгованість за пенею. Також, просить стягнути судовий збір у розмірі 1921 грн.

Відповідно до надісланого на адресу суду відзиву на позовну заяву (а.с. 64-66), відповідач позов не визнає з наступних причин.

Верховний Суд у своїй постанові від 03.07.2019 при розгляді справи № 342/180/17 висловив позицію, що "Анкета-заява" разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку" не можуть розцінюватись як стандартна форма договору, анкета-заява не вважається договором приєднання і до вказаних правовідносин не можливо застосувати ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила, розміщені на офіційному сайті неодноразово змінювались самим банком і банк міг додати по позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для нього. Також, Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним. Як наслідок недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору. Неповідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, покладає на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Таким чином, представник відповідача вважає, що Генеральна угода про рестуктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.11.2013 не може бути підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору.

Іншою підставою для відмови у задоволенні позову представник відповідача вказує сплив строку позовної давності. Так, строк дії Генеральної угоди з 20.11.2013 по 30.11.2015. Враховуючи те, що перебіг позовної давності обчилюється або з моменту настання строку погашення черговаого платежу в межах строку кредитування, або з дати спливу визначеного договором строку кредитування, що висловлено у постанові ВСУ від 24.09.2014 при розгляді справи № 6-103цс14, зважаючи на те, що згідно п. 2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.11.2013, - строк позовної давності обчислюється з дати спливу визначеного договором строку кредитування, тобто з 30.11.2015. Отже, пред`явлений 19.11.2019 позов є поданим після спливу строку позовної давності.

Просить застосувати строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити.

Наявні у справі пояснення представника відповідача (а.с. 117-118) суд до уваги не бере, оскільки вони не містять підтвердження надсилання їх копій іншим учасникам справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання від нього про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41).

Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 16.08.2010 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7).

Вказана анкета-заява містить текст, за змістом якого особа, що її заповнює дає згоду, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір надання банківських послуг.

З метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010, а також, приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (на сайті privatbank.ua), між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_1 20.11.2013 укладено генеральну угоду (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.1 вказаної генеральної угоди, сторони узгодили по договору № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 155,06 грн., комісію на 16,71 грн., пеню на 0 грн., штраф на 363,27 грн. Заборгованість по договору № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010, з дати підписання Генеральної угоди складає 5123,28 грн. Дата кінцевого погашення заборгованості по договору № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010 - 30.11.2015.

За п. 1.3 генеральної угоди, відповідно до ст. 121, 651 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого даним договором та договором № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010 більш ніж на 1 день: строком повернення кредиту, який вказаний в п.п. 1.1.3 генеральної угоди є 2-й день з моменту такого порушення; вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня наступного за днем повернення кредиту вважається простроченою; в день наступний за днем повернення кредиту позичальник сплачує банку штраф в розмірі 535,04 грн. по договору № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010.

За п. 1.5 підписання даної генеральної угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника.

За п. 1.7. дана генеральна угода в частині розділу "1 Реструктуризація заборгованості" діє на протязі строку дії договору № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010.

За п. 2.1. генеральної угоди, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 4537,28 грн. на строк 24 місяці з 20.11.2013 по 30.11.2015, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 4537,28 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані у заяві і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця, позичальник надає банку грошові засоби в сумі 227,05 грн. для погашення забргованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення не повинна бути пізніше 30.11.2015.

За п. 2.2. генеральної угоди, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій генеральній угоді, умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 535,04 грн.

За п. 2.3 генеральної угоди для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку відповідно до 2.1. генеральної угоди.

Відповідно до п. 2.5 генеральної угоди, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту , процентів, винагороди відповідно до генеральної угоди і Умов та правил.

За п. 2.8. генеральної угоди, при порушенні позичальником обов`язків по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої указаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки.

За п. 2.9 генеральної угоди, процентна ставка по кредиту може змінюватись в залежності від змін ставки НБУ чи в інших випадках у відповідності з Умовами та правилами. Позичальник дає згоду на збір, зберігання, використання і розповсюдження через бюро кредитних історій інформації про його кредитну історію.

Відповідач ознайомилась і згодна з Умовами і правилами. Своїм підписом вона підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ "ПриватБанк".

Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за генеральною угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених генеральною угодою та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 5-6).

В свою чергу, відповідач в порушення умов Генеральної угоди, свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, а саме: не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у неї утворилася заборгованість, яка згідно з наданим представником позивача розрахунком (а.с. 5-6) станом на 13.11.2019 становить - 12048,85 грн. Дана заборгованість складається з наступного:

- 4263,05 грн. - заборгованість за кредитом;

- 4484,94 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 3300,86 грн. - заборгованість за пенею.

Представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги позивача, у відзиві на позовну заяву вказав, що анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку" не можуть розцінюватись як стандартна форма договору, анкета-заява не вважається договором приєднання і до вказаних правовідносин не можливо застосувати ч. 1 ст. 634 ЦК України, Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним. Як наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору.

Суд не вважає такі доводи представника відповідача обгрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 526, 527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд вважає, що генеральна угода, є самостійним зобов`язанням, хоч і похідним від кредитного договору № SAMDN50OTC003643858 від 16.08.2010, виконання якої передбачено ст. 526, 1049 ЦК України.

Дана генеральна угода містить підпис відповідача, що підтверджує повну проінформованість останньої про умови кредитування.

Таким чином, суд вважає дану генеральну угоду належним чином укладеним договором, який підтверджує наявність кредитно-договірних відносин.

Наданий позивачем розрахунок підтверджує виконання позивачем своїх зобов`язань за генеральною угодою та часткове виконання відповідачем погашення заборгованості, що свідчить про те, що остання підтверджувала та розуміла свої зобов`язання перед банком.

Однак, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань у неї утворилась заборгованість, яка станом на 13.11.2019 становить 12048,85 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за генеральною угодою, права позивача є порушеними і підлягають судовому захисту.

Разом з тим, суд вважає такими що заслуговують на увагу посилання представника відповідача на пропуск строку позовної давності позивачем.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, відповідно до п. 2.1 генеральної угоди банк надає відповідачу строковий кредит в розмірі 4537,28 грн. на строк 24 місяці, а саме з 20.11.2013 по 30.11.2015, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 4537,28 грн., в обмін на обов`язок відповідача повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 1,5 на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказаних у заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості проводиться починаючи з «1» по «25» число кожного місяця (щомісячним платежем) в сумі 227,05 грн. Дата останньої сплати заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2015

У вказаній генеральній угоді посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності відсутнє.

Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати загальний строк позовної давності у три роки.

Відповідно до умов генеральної угоди, дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2015, а тому, суд вважає, що з 01.12.2015 у АТ КБ "ПриватБанк" виникла можливість реалізувати своє право щодо стягнення кредитної заборгованості через суд.

Разом з тим, з позовом до суду АТ КБ «Приватбанк» звернулось 29.11.2019 (а.с. 43), тобто після спливу трирічного строку.

В свою чергу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 при розгляді справи № 127/9042/17.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 256, 257, ч. 4 ст. 267, ст. 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.11.2013 у розмірі 12048,85 грн. станом на 13.11.2019, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 07.07.2020.

Суддя: