РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Рівне

Справа № 569/1873/17

Провадження № 22-ц/4815/315/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача-адвоката Боярчук Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року в складі судді Бердія М.А., проголошене в м. Рівне, дата складання його повного тексту не вказана

в с т а н о в и в:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 15.08.2013 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, за час якого ними було придбано вантажний автомобіль марки «MAN L2000», 1995 року випуску, автомобільний причіп, будку цільнометалічну НОМЕР_1 . Автомобіль марки «Fiat Scudo», 1998 року випуску куплений за подаровані батьками їй кошти, однак оформлений на ОСОБА_2 . Відповідач добровільно набуте майно поділити не бажає, а тому, в разі відсутності вказаних автомобілів, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати за нею право особистої власності на легковий автомобіль марки «Fiat Scudo» та стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість автомобіля марки «Fiat Scudo», 1998 року випуску, Ѕ частини вантажного автомобіля «MAN L2000», 1995 року випуску,1/2 частини автомобільного причіпу та 1/2 частини будки цільнометалічної НОМЕР_1 в загальному розмірі 275 959,84 грн., понесені судові витрати по справі.

У лютому 2017 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов, з врахуванням, заяви від 11.06.2018 року, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 15 962грн. в рахунок вартості проведених робіт в квартирі та понесені ним судові витрати.

Зустрічний позов мотивований тим, що в період проживання у квартирі АДРЕСА_1 він вклав у квартиру особисті кошти, які з врахуванням висновку експертизи просив стягнути у розмірі 15 962грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Fiat Scudo», 1998 року випуску, вартістю 105787 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість автомобіля марки «Fiat Scudo», 1998 року випуску в розмірі 105787 грн. та вартість 1/2 частини вантажного автомобіля марки «MAN L2000», 1995 року випуску в розмірі 62135 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 15 962 грн. в рахунок вартості проведених робіт в квартирі АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вантажний автомобіль марки «MAN L2000» набутий сторонами у шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки він відчужений відповідачем за первісним позовом без згоди дружини, на користь останньої підлягає стягненню з ОСОБА_2 Ѕ частина його вартості у сумі 62135грн.

Також, суд дійшов висновку, що автомобіль марки «Fiat Scudo» придбаний за подаровані батьками ОСОБА_1 кошти, а тому є її особистою власністю. Однак в зв`язку з відчуженням транспортного засобу без згоди дружини, на користь останньої підлягає стягненню з ОСОБА_2 його вартість у розмірі 105787грн.

ОСОБА_1 не доведено придбання подружжям автомобільного причіпу та будки цільнометалічної SKP 5800, а тому відсутні підстави для поділу цього майна між сторонами. В зв`язку з визнання ОСОБА_1 зустрічного позову, він підлягає задоволенню.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволеного зустрічного позову та відмови у стягненні вартості будки цільнометалічної та автомобільного причепу.

Зазначає, що суд безпідставно стягнув з неї кошти за проведені ремонтні роботи у її квартирі, оскільки за нормами ст.ст.60,70 СК України вони підлягали стягненню з неї у розмірі 7981грн.

Крім цього, придбання ними в період шлюбу автомобільного причіпу та будки цільнометалічної SKP 5800 стверджується наявними у справі фотографіями та цей факт можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в допиті яких судом відмовлено.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з неї на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 7981грн. та з останнього на її користь вартість Ѕ частини причіпу у розмірі 1500грн., 1/2 частини будки у сумі 13622,82грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення в частині задоволених вимог первісного позову незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм ст.ст.60,63,69,70,71 СК України, ст.ст.368,370,372 ЦК України.

Вказує, що позивачкою не надано доказів того, що автомобіль марки «Fiat Scudo» був придбаний за подаровані батьками ОСОБА_1 кошти і не спростувала призумцію спільності майна, придбаного у період шлюбу.

Покликається на неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 3.10.2018 у справі №127/7029/15-ц про те, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди-виходячи із дійсної вартості на час розгляду справи. Вказує, що судом безпідставно взято до уваги висновки експертних товарознавчих досліджень з визначення ринкової вартості спірних автомобілів станом на 20.05.2014 року та не оцінено надані ним довідки ПП «Експерт сервіс - Альфа» про їх вартість станом на 12.04.2018року.

З наведених підстав просить рішення суду в частині задоволених вимог первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивачка та її представник в четверте не з`явилися. Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через запровадження в Україні карантину.

Клопотання позивачки про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням з 12 березня 2020 року карантину через спалах у світі корона вірусу колегія суддів визнає необґрунтованим та вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Постанова Кабінету Міністрів України №211від 11.03.2020 не зупинила роботу судів і не містить заборони участі сторін у судових засіданнях, з 12.05.2020 карантинні заходи пом`якшені, дозволена робота адвокатських офісів, позивачка та її адвокат Протопович А.Р. проживають в м.Рівному, а тому їх неявка вчетверте у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи.

Клопотань про участь в судовому засіданні за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку поза межами суду у випадку виникнення у сторони труднощів з явкою в судове засідання в не подавали. Дане клопотання розцінюється судом як спроба затягування розгляду справи.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15 серпня 2013 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року було розірвано.

За час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки «Fiat» (модель Scudo), 1998 року випуску та автомобіль марки «MАN» (модель НОМЕР_2 ), 1995 року випуску, право власності на які було зареєстровано за ОСОБА_2

17 вересня 2016 року та 24 вересня 2016 року відповідно вказані транспортні засоби ним були відчужені без згоди ОСОБА_1 за 8700 грн. та 9000 грн.

За період шлюбу, у квартирі АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_1 подружжям було проведено ряд будівельних та ремонтних робіт, що сторонами не заперечується.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02 жовтня 2017 року №Е-07/17, вартість робіт проведених в квартирі АДРЕСА_1 після 15 серпня 2013 року станом на 29 вересня 2017 року становить 15962 грн. Визначити вартість робіт, проведених до 15 серпня 2013 року експерт об`єктивно не може.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлено, що спірні автомобілі придбані сторонами під час шлюбу, тому є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають право на його поділ, при цьому, частки дружини та чоловіка у зазначеному майні, які являються неподільними речами, є рівними.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 стверджувала, що автомобіль марки «Fiat Scudo», 1998 року випуску був придбаний ОСОБА_2 за кошти подаровані її батьками, і як доказ на підтвердження вказаної обставини суд взяв переписку сторін в мобільному додатку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В силу ч.2 ст.78 ЦПК України не може бути прийнята в якості доказу вказана переписка сторін у мобільному додатку, оскільки вона не є допустимим доказом що підтверджує певні обставини у справі і є лише припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення, якщо їх заперечує інша сторона, переписка не підтверджує факт дарування коштів батьками позивачки для придбання спірного автомобіля.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на придбання автомобіля марки «Fiat Scudo» були витрачені кошти, подаровані ОСОБА_1 її батьками.

Таким чином, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами того, що спірний автомобіль є її особистою власністю в зв`язку з придбанням його за подаровані їй кошти.

Крім цього, договір купівлі-продажу спірного майна сторонами у справі не оспорюється, а тому у резолютивній частині рішення суд не може визнати за одним із подружжя право власності на майно, яке на час вирішення спору відчужене і належить третій особі, яка до участі у справу не притягнута.

Неправильно встановивши правову природу набуття у власність автомобіля марки «Fiat Scudo», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він є об`єктом права особистої власності ОСОБА_1 , а тому не підлягає поділу.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Зважаючи на те, що спірні автомобілі відчужено та перебувають у власності третіх осіб, тому до складу спільної сумісної власності входять кошти, одержані від їх відчуження, а не самі транспортні засоби.

Доводи ОСОБА_2 про те, що автомобілі марки «Fiat» (модель Scudo) та марки «MАN» ним продані відповідно за 8700 грн. та 9000 грн. до уваги не приймаються, оскільки у договорах купівлі-продажу спірних автомобілів їх ціна визначена за згодою сторін, яка не відповідає їх дійсній вартості, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну вартість даного майна.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 30 липня 2018 року №2/02 середня ринкова вартість автомобіля «Fiat Scudo», без урахування особливостей його технічного стану, визначена на 27 січня 2016 року, може становити 105787 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 31 липня 2018 року №3/02, середня ринкова вартість автомобіля «MAN L2000», без урахування особливостей його стану, визначених на 20 травня 2014 року, може становити 124 270 грн.

Апеляційний суд не бере до уваги вказані висновки експертних досліджень, оскільки оцінка спірних автомобілів визначена, не на момент розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обов`язок доведення розміру позовних вимог лежить на позивачеві, а автотоварознавча експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі. Клопотання про призначення такої експертизи особами, які беруть участь у справі у апеляційному суді не заявлялось, а тому суд приймає до уваги надані ОСОБА_2 довідки від 25.04.2018 року, видані ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» про те, що середня ринкова ціна автомобіля марки «MAN L2000» станом на 12.04.2018року становить 70 520грн., автомобіля марки «Fiat Scudo»-70260грн. (а.с.242,246 т.1).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню Ѕ вартості спірних автомобілів, що відповідно становить 35260грн. та 35130грн.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02 жовтня 2017 року №Е-07/17, вартість робіт проведених в квартирі АДРЕСА_1 становить 15962 грн.

Обґрунтованими є покликання ОСОБА_1 на те, що судом невірно визначено розмір стягнутої з неї вартості проведених робіт подружжям у її квартирі, оскільки такі витрати лягають на кожного з них у рівних долях, тобто по 7981грн. (15962:2), а тому рішення в частині зустрічного позову також підлягає скасуванню.

Позивачкою не надано належних, достатніх та допустимих доказів про те, що період шлюбу подружжям придбано автомобільний причіп та будку цільнометалічної SKP 5800, оскільки надані нею фотографії, на яких зображене вказане майно не є такими доказами.

Посилання позивачки на покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яких вона просила допитати у суді та, які підтвердили б обставини набуття подружжям цього спірного майна, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції при вирішенні спору, оскільки покази свідків не є тими належними доказами, що мають підтверджувати певні обставини у справі.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачкою не доведено факт набуття подружжям у період шлюбу автомобільного причепу та будки цільнометалічної SKP 5800, а тому вони не підлягають врахуванню у перелік майна, яке підлягає поділу між сторонами.

За наведеного, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

ОСОБА_1 у судах двох інстанцій сплачено 4544,8грн. судового збору та 3000 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, 1000грн. за проведення авто товарознавчих досліджень. ОСОБА_2 - сплачено 3168,5 грн. судового збору та 3000 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Таким чином, в зв`язку з частковим задоволенням первісних за зустрічних позовних вимог з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у сумі 904,47грн.(первісний позов задоволено на 25,51% (70390х100:275959.84), зустрічний позов задоволено на 50%. (6168,5:50%)-(8544,8х25,51%)).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.60,61,65,69,70 СК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року в скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ частини автомобіля марки «Fiat Scudo», 1998 року випуску та вартість Ѕ частини автомобіля марки «MAN L2000» у загальному розмірі 70390 (сімдесят тисяч триста дев`яносто)грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок вартості проведених робіт у квартирі у сумі 7981(сім тисяч дев`ятсот вісімдесят один)грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у сумі 904 (дев`ятсот чотири) грн. 47 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 а,1984року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1985 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення виготовлено 30 червня 2020 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.