Номер провадження: 88-ц/813/13/20
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Древницького Дениса Анатолійовича про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 року представник публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 01 березня 2017 року позов ПАТ „Державний ощадний банк України в особі філії ООУ АТ „Ощадбанк задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №2425-н від 28.08.2008 року в сумі 2 917 345 грн. 95коп., з яких: заборгованість за основним боргом - 520 000 грн.; заборгованість за процентами - 809 267 грн. 85коп.; пеня по основному боргу за період з 13.06.2013 року по 13.06.2016р. - 481 476 грн. 45 коп.; пеня по процентам за період з 13.06.2013 року по 13.06.2016 року - 667 391 грн. 08 коп., суму інфляційних втрат за основним боргом 398 599 грн. 87 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 40 610 грн. 70коп.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 01 березня 2017 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №2425-н від 28.08.2008 року в сумі 1 066 537 грн. 70 коп., з яких: заборгованість за основним боргом - 520 000 гривень; заборгованість за процентами - 107 324 гривень 20 коп.; сума інфляційних втрат за основним боргом - 398 599 гривень 87коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 40 610 гривень 70коп. В решті позову - відмовлено. В порядку зміни розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по оплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції у сумі 993 гривень 22 коп. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1860 гривень 39 коп.

У вересні 2019 року представник АТ «Ощадбанк» звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 26.02.2019 року за нововиявленими обставинами.

Вказана заява мотивована тим, що підставою прийняття Одеським апеляційним судом постанови від 26.02.2019 року про відмову у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 було наявність ухваленого 30.03.2017 року Малиновським районним судом м.Одеси рішення, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017 року, яким поруку, укладену 28.08.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 визнано припиненою. Проте, постановою Верховного Суду від 24.07.2019 року за касаційною скаргою ВАТ «Державний ощадний банк України» рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30.03.2017 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017 року скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання поруки припиненою відмовлено у повному обсязі.

За таких обставин, заявник просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 26.02.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення боргу та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.10.2019 року провадження у справі за заявою представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Древницького Дениса Анатолійовича про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відкрито та призначено розгляд справи на 17.03.2020 року на 14-00 г.

Будучи належним чином повідомленими про судове засіданн на 17.03.2020 року на 14-00г., представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися. Заяви про відкладення розгляду справи не подавали.

У зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 розгляд справи відкладено до 09.06.2020 року на 15-00 г.

Будучи належним чином повідомленими про судове засідання на 09.06.2020 року на 15-00 г., представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Заяви про відкладення розгляду справи не подавали.

Судове повідомлення направлене на адресу ОСОБА_1 повернулося з позначкою про перебіг терміну зберігання.

Таким чином, з часу відкриття провадження за нововиявленими обставинами кожна із сторін на цій стадії принаймні один раз була належним чином сповіщена про дату, час і місце розгляду справи і мала добросовісно реалізовувати свої процесуальні права і обов`язки та виявляти розумний інтерес відносно руху справи в апеляційному суді з метою реалізації бажання бути фактично присутньою в судовому засіданні або для забезпеченням явки свого представника. У разі неможливості явки чи забезпечення участі представника у конкретному судовому засідання відповідна сторона не була позбавлена права подати відповідне клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наявність підстав для перегляду рішення апеляційного суду, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Древницького Д.А. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Пунктом 2 частини 3 статті 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення від 26 лютого 2019 року про часткове задоволення позовних вимог АТ „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк, стягуючи заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1 та відмовляючи у вимогах до ОСОБА_2 , апеляційний суд виходив з того, що рішення суду про визнання припиненою поруки ОСОБА_2 щодо виконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором іпотечного кредиту № 2425-н від 28.08.2008 року вступило в законну силу і не може не враховуватися при вирішенні справи за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості за договором іпотечного кредиту № 2425-н від 28.08.2008 року, в якому вимоги заявлені в тому числі і до ОСОБА_2 , як до поручителя, яка на підстааві договору поруки № 1 від 28.08.2008 року прийняла на себе зобов`язання відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором з ПАТ «Державний ощадний банк України». Тому, вимоги до ОСОБА_2 , як до поручителя за зобов`язаннями ОСОБА_1 , на даний час не можуть бути задоволеними, що також виключає і стягнення заборгованості в солідарному порядку.

Проте, постановою Верховного Суду від 24.07.2019 року за касаційною скаргою ВАТ «Державний ощадний банк України» рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30.03.2017 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017 року скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання поруки припиненою відмовлено у повному обсязі.

Вказані обставини на думку колегії суддів є у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для скасування постанови Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року та його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Переглядаючи вищевказане рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами колегія суддів виходить з такого.

- згідно з умовами договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 520 000 грн. з терміном остаточного погашення не пізніше 28.06.2016 року та сплатою 20% річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору позичальник зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами.

Згідно п. 1.6.1.1 кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дня видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит.

Згідно п.п. 4.3.1-4.3.2 кредитного договору позичальник зобов`язалася належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

Згідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язується за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу.

Відповідно до п.4.2.2 кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на два місяці, а також в інших випадках передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

Згідно п.7.8 кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України до трьох років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору;

- відповідно до договору поруки від 28.08.2008 року ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 перед Банком, що виникають з договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року;

- 02.11.2011 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість, яка виникла на підставі кредитного договору № 2425-н від 28.08.2008 року у розмірі 841 952,60 грн.;

- рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2011 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без задоволення. Підставою для відмови в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» послужило визнання вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту такою, що не містить саме вимогу про дострокове погашення всієї суми основного боргу;

- згідно з розрахунком заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року станом на 13.06.2016 року заборгованість відповідачів перед позивачем складає - 2 917 345 грн. 95 коп., з яких: заборгованість за основним боргом - 520 000 грн.; заборгованість за процентами - 809 267,85 грн.; пеня по основному боргу за період з 13.06.2013 року по 13.06.2016 року - 481 476,45 грн.; пеня по процентам за період з 13.06.2013 року по 13.06.2016 року 667 391,08 грн., сума інфляційних втрат за основним боргом - 398 599,87грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 40 610,70 грн. Цим розрахунком встановлено, що відповідач ОСОБА_1 сплатила проценти за користування вказаним кредитом в сумі 1136,61грн. за період користування кредитом з 01.09.2008 року по 01.10.2008 року. Інших проплат не здійснювалося;

-26.09.2016 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про застосуваня строків позовної давності (т.1 а.с.172-174);

-27 жовтня 2016 року в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 до суду надано копію претензії позивача №26/8794 від 30.10.2009 року, направленої на адресу ОСОБА_1 , в якій позивач на підставі п.4.2.2 кредитного договору вимагає повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів по нарахованим процентам за користування кредитом та інших платежів в сумі 645 163 грн., в тому числі: заборгованості за кредитом 36 306,95 грн., заборгованості за процентами - 111582,27 грн., заборгованості за пенею по відсоткам - 12274,05грн., заборгованості за пенею по кредиту - 3630,69 грн., залишку заборгованості за кредитом - 481 369,04 грн. та запропоновано в тридцятиденний строк погасити заборгованість перед банком.

При цьому представником відповідача ОСОБА_1 надано копію опису вкладення від 13.11.2009 року, в якому зазначено про направлення дострокової вимоги №26/8794 від 30.10.2009 року про повернення всієї суми кредиту та копію конверта зі штампом пошти 13.11.2009 року та пояснено, що саме 13.11.2009 року відповідач отримала вимогу про дострокове погашення кредиту.

Оскільки пропуск строку позовної давності, у разі відсутності підстав для його поновлення, є самостійною причиною для відмови у позові і може застосовуватися лише до обґрунтованих вимог, то необхідно перевірити чи дійсно право позивача є порушеним, а заявлені вимоги є обґрунтованими і якщо так, то в якій саме частині.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, відсотками та пенею, інфляційних втрат за основним боргом та 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, в тому числі і після спливу передбаченого договором строку кредитування.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У справі, рішення в якій переглядається в апеляційному порядку, сторони строк договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року окремо не визначили, а погодили строк кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Суд першої інстанції встановив, що 28 серпня 2008 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 94 місяці від дати укладення договору, тобто до 28 червня 2016 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 520 000 грн., які зобов`язався повернути на умовах та порядку відповідно до кредитного договору.

Повернення кредиту відповідач мав здійснювати ануїтетними платежами по 10 991 грн. та сплачувати відсотки до останнього робочого числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань.

Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати пені є додатковим до основного.

Крім того, у разі несвоєчасного виконання зобов`язання, кредитор не позбавлений права стягнути інфляційне збільшення та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, якщо інший розмір процентів не встановлений у договорі.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 94 місяців до 28 червня 2016 року включно.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлоений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами договору про іпотечний кредит сторони погодили порядок повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом щомісячними ануїтетними платежами, зважаючи на те, що кредит виданий на 94 місяці від дати укладення договору - до 28.06.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, якщо інше не встановолено договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

- 13.11.2009 року відповідач отримала вимогу кредитора про дострокове погашення кредиту протягом 30 днів з дня вручення вимоги, і що строк погашення кредиту таким чином настав 13.12.2009 року, і з цієї дати, відповідач мала обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) від 28.03.2018 року (п. 50-54).

При цьому Велика Палата у складі Верховного Суду в цій же постанові відхилила аргументи ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України банк мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом (п. 55).

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги, що строк виконання зобов`язання настав 13.12.2009 року, стягненню підлягає тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами і в межах строку кредитування до настання строку повного виконання договору внаслідок пред`явлення кредитором до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Крім того, стягненню також підлягає інфляційне збільшення та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України.

При цьому, слід врахувати, що договором про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року не встановлено розміру процентів для сукупних платежів за простроченими зобов`язаннями після закінчення строку кредитування і настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором через реалізацію кредитором на повернення всієї суми кредиту і процентів за фактичний час користування кредитом достроково в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Тому, застосовується розмір процентів, передбачений ст. 625 ЦК України.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №2425-н від 28.08.2008 року в сумі 1 066 537 грн. 70 коп., з яких: заборгованість за основним боргом - 520 000 (п`ятсот двадцять тисяч) грн.; заборгованість за процентами - 107 324 (сто сім тисяч триста двадцять чотири) грн. 20 коп.; сума інфляційних втрат за основним боргом - 398 599 (триста дев`яносто вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 87 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 40 610 (сорок тисяч шістсот десять) грн. 70коп.

Вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді процентів у розмірі процентної ставки передбаченої договором та пені за період після настання строку виконання зобов`язання - 13.12.2009 року є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. При цьому вимоги про стягнення пені у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань у період дії кредитного договору, позивачем не заявлено.

Виходячи з аналізу вимог, які заявлені позивачем до відповідачів про стягнення заборгованості в солідарному порядку, вбачається, що дані вимоги засновані на умовах договору поруки, яким передбачено солідарну відповідальність поручителя за невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором.

Стягуючи заборгованість лише з боржника, апеляційний суд виходив з умов кредитного договору та вимог законодавства, що регулює правовідносини між кредитором та боржником, які виникли зокрема з кредитного договору. При цьому, як вже зазначалося, апеляційний суд прийняв до уваги судове рішення, яке вступило в законну силу щодо припинення поруки ОСОБА_2 за договором поруки від 28.08.2008 року і не було скасовано на час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Проте скасування Верховним Судом рішення суду першої інстанції, залишеного без змін судом апеляційної інстанції, яким визнано припиненою поруку, встановлену договором поруки від 28.08.2008 року, та ухвалення Верховним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 про припинення поруки з підстав ч.4 ст.559 ЦК України, передбачає надання оцінки апеляційним судом заявленим вимогам про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості з боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідно кредитного договору та графіку погашення кредиту, вбачається, що кредит в сумі 520 000 грн. наданий 28.08.2008 року позичальнику ОСОБА_1 на придбання нерухомого майна двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 строком на 94 місяці до 28.06.2016 року.

Відповідно графіку повернення кредиту вбачається, що боржник прийняв на себе зобов`язання повернути кредит щомісячними платежами 94 місяці оплачувати ануїтетними платежами по 10 990,67 грн., яка складається з суми повернення тіла кредиту та суми процентів за користування кредитом.

Умовами кредитного договору передбачена оплата процентів за користування кредитом, яка має здійснюватися з 01 по 10 число включно кожного місяця наступного за тим, за яким Банком були нараховані такі проценти.

Як вже зазначалося граничиний строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором 28.06.2016 року, однак з наданих до справи розрахунків вбачається,що жодного платежу з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами позичальником здійснено не було.

З вимогою про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами, Банк звернувся до поручителя 13.11.2009 року. До суду з позовом до боржника і поручителя Банк звернувся 18.11.2009 року, що зазначено у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року, якою відмовлено поручителю у припиненні поруки з підстав пропуску кредитором 6-ти місячного строку передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України.

Оскільки, як вбачається з рішення Верховного Суду порука повністю не припинилася, а кредитним договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами, слід здійснити обчислення шестимісячного строку для пред`явлення вимоги до поручителя, окремо до кожного періодичного платежу погашення боргу за кредитним договором.

На заначене суд першої інстанції уваги не звернув і не перевірив, чи припинилась порука повністю у звязку зі спливом шестимісячного строку окремо до кожного періодичного платежу погашення боргу за кредитним договором та дійшов передчасного висновку про стягнення заборгованості з поручителя в тому ж об`ємі, що і з боржника в тому числі і за період, що перевищує 6 місяців, які передували звернення кредитора до суду з позовом до поручителя 18.11.2009 року (встановлено Верховним Судом у постанові від 24.07.2019 року у справі № 521/19462/15-ц)

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що порука припинилася в частині щомісячних платежів по тілу кредиту і по сплаті процентів за користуванням кредитом, які повинні були здійснюватися до 18.05.2009 року.

Отже щодо вказаних сум простроченої заборгованості по тілу кредиту 22 366,07 грн., процентах за його користування - 64 998 грн.08 коп., що утворилися внаслідок не здійснення боржником періодичних платежів до 18.05.2009року, порука ОСОБА_2 припинилася.

Дані суми складаються з суми щомісячних ануїтентниїх платежів відповідно до графіку повернення тіла кредиту (т.1 а. с.17) та суми процентів, які нараховані Банком згідно з розрахунком заборгованості станом на 01.05.2009 року 60310.50 грн. плюс 17 днів травня 2009 року 4687,58 грн., а всього 64 998 грн.10 коп. (за 31 день нараховано процентів 8547,94 грн., тобто 275,74 грн. в день*167 днів=4687,58 грн.)(т.1 а.с. 137 зворотня сторона).

Разом з тим щодо решти заборгованості по тілу кредиту, процентах, виходячи з дати пред`явлення вимоги (позову до суду), порука ОСОБА_2 не є припиненною і тому в цих межах вона, як поручитель, несе солідарну відповідальність разом з боржником.

Таким чином, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за тілом кредиту 497 633 грн. 93 коп.; за процентами з 18.05.2009 року до 18.11.2009 року 42 326 грн. 12 коп. (107 324,20 - 64 998,08)

Крім того підлягають задоволенню вимоги про стягнення суми інфляційних втрат за основним боргом - 398 599 (триста дев`яносто вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 87коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 40 610 (сорок тисяч шістсот десять) грн. 70коп.

Таким чином з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку у розмірі 979 170 грн. 62 коп., яка складається з тіла кредиту 497 633 грн. 93 коп.; , процентів за користування кредитом 42 326 грн. 12 коп., суми інфляційних втрат за основним боргом 398 599 грн. 87 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 40 610 грн. 70 коп.

Решта заборгованості за тілом кредиту - 22 366 грн. 07 коп. та 64 998 грн.08 коп., за процентами за користування кредитними коштами підлягає стягненню з ОСОБА_1 особисто, оскільки підстав для виключення даної суми з розміру вимог щодо даного боржника немає.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з ухваленням апеляційним судом нового рішення судові витрати підлягають перерозподілу.

З урахуванням ухвалення нового судового рішення, яким вимоги позивача задоволені на загальну суму 1 066 534 грн. 77 коп, що становить 37 % від вимог заявлених в районному суді 2 917 345 грн. 95 коп.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам - 37% від судового збору, сплаченого при поданні позову до суду першої інстанції, тобто 993 грн. 22 коп. (37% від 2 684 грн. 38 коп.).

При цьому частина задоволених вимог включає до себе ту частину, на яку припадає стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ту, на яку приходиться особисте стягнення з боржника

ОСОБА_1 стягнення складає 979 170, 62 грн., що становить 92% від частини задоволених вимог 1 066 534,77 грн. Тому 92% від судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача 993,22 грн. становить 913 грн. 76 коп. або по 456 грн. 88 коп.з кожного з відповідачів. Решта судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу підлягає стягненню з ОСОБА_1 особисто і становить 993.22-913.76= 79 грн. 46 коп.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає стягненню судовий збір в загальні сумі 536 грн. 34 коп. (456,88+79,46), а з ОСОБА_2 456 грн. 88 коп.

Оскільки, внаслідок часткового задоволення апеляційної скарги сума стягнутої заборгованості у порівнянні з оскаржуваним рішенням районного суду зменшилася на 63%, то з позивача на користь відповідача, яка є апелянтом, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1860 грн. 39 коп., що становить 63% від судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги в сумі 2953 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 423-429 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Древницького Дениса Анатолійовича про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року в частині визначення загального розміру задовлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та всіх його складових, що підлягають сплаті кредитору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ: 09328601) заборгованість за договором про іпотечний кредит №2425-н від 28.08.2008 року в сумі 979 170 грн. 62 коп.. з яких: заборгованість за основним боргом - 497 633 грн. 93 коп; заборгованість за процентами - 42 326 грн. 12 коп.; сума інфляційних втрат за основним боргом - 398 599 грн. 87 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 40 610 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» () заборгованість за договором про іпотечний кредит №2425-н від 28.08.2008 року в сумі 87 364 грн. 15 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 22 366 грн. 07 коп.; заборгованість за процентами - 64 998 грн.08 коп.

В порядку зміни розподілу судових витрат:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» () судові витрати в сумі 536, 34 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ: 09328601) судові витрати в сумі 456,88 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ: 09328601) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1860, 39 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений: 07.07.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Постанова Одеського апеляційного суду від 09.06.2020 року

набрала законної сили - 09.06.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду ________ О.М. Таварткіладзе

Помічник судді _____________ Н.С. Корба

Дата засвідчення: 08.07.2020 року