Справа № 639/1737/20
Провадження № 2/639/984/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання - Пивоварова Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/1737/20 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду,

встановив:

Позивач КП «ХТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання сумі 46113,92 грн, інфляційні витрати в сумі 6383,40 грн та 3% річних в сумі 2526,44 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. За період з 01.11.2014 по 31.01.2020 відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг, загальна сума заборгованості складає 46113,92 грн.

Позивач вказує, що боржнику відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані 6383,40 грн інфляційних витрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 2526,44 грн.

24.03.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 9-10).

30.06.2020 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку.

Представник позивача Гура Я . В. , що діє на підставі довіреності, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, в межах строку позовної давності, у зв`язку з чим просив застосувати до вимог позивач строк позовної давності та врахувати, що відповідач є інвалідом третьої групи (а.с. 26, 28).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 02.03.2020 (а.с. 6).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_2, за яким закріплена адреса: АДРЕСА_1 , існує заборгованість за опалення та гарячу воду у період з 01.11.2014 по 31.01.2020 в розмірі 46113 грн 92 коп. (а.с. 3-4).

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, обов`язок відповідача по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення випливає з наведених вище нормативних актів та ЦК України.

Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг водопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги водопостачання вони отримували.

Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також, пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 , боржнику нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 6383 грн 40 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 2526 грн 44 коп. (а.с. 5).

Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в межах строку позовної давності, та відповідно заявив про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Про порушення відповідачем вимог щодо сплати за отримані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання позивач дізнався ще в листопаді 2014 р., тому саме з цього моменту у КП «Харківські теплові мережі» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 20.03.2020, тобто зі спливом загального строку позовної давності.

Суд вважає можливим застосувати загальну позовну давність тривалістю в три роки до позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі».

Суд відмовляє у задоволенні позову КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з листопада 2014 р. по лютий 2017 р. включно на суму 5441,59 грн, інфляційних витрат за період з листопада 2014 р. по лютий 2017 р. включно на суму 2087,76 грн та 3% річних за період з листопада 2014 р. по лютий 2017 р. включно на суму 536,93 грн, оскільки пропущений загальний строк позовної давності.

Отже, за період з березня 2017 р. по січень 2020 р. відповідач не сплатив за послуги з теплопостачання 40672,33 грн, що підтверджено наданим розрахунком.

За вказаний період боржнику також нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 4295 грн 64 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1989 грн 51 коп.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на загальну суму в розмірі 46957,48 грн, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1793,85 грн ((46957348 * 2102) / 55023,76 = 1793,85; де 55023,76 грн - сума загальної заборгованості, яку просив стягнути позивач; 2102 грн - сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду з позовом).

Проте, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 896,93 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 142, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 205, 256, 257, 264, 322, 360, 509, 625 Цивільного Кодексу України, п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з березня 2017 року по січень 2020 року в сумі 40672 (сорок тисяч шістсот сімдесят дві) грн 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» інфляційні витрати за адресою: АДРЕСА_1 , за період з березня 2017 року по січень 2020 року в сумі 4295 (чотири тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 64 коп. та 3% річних в сумі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 51 коп.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова повернути позивачу Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № 2268 від 25.02.2020, у розмірі 896 (вісімсот дев`яносто шість) грн 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 896 (вісімсот дев`яносто шість) грн 93 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , р/рахунок НОМЕР_1 у філії ХОУ АТ «Ощадбанк України», МФО 351823, адреса місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 30.06.2020.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк