Справа № 234/4519/20
Провадження № 2/234/2004/20
25 червня 2020 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Сухоручко Ю.О.,
за участю секретаря Харькової Т.С.,
справа № 234/4519/20; провадження №2/234/2004/20;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Краматорську Донецької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )
ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 )
про стягнення боргу за договорами позики,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
16.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 26.07.2018 року він дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 6 000 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 26.11.2018р. Окрім того, 28.08.2018 року він дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 2 500 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 26.11.2018р. Окрім того, 09.10.2018 року він дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 3 500 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 09.03.2019р. Факти передачі грошових коштів відповідачу підтверджуються відповідними розписками. Однак, до теперішнього часу, відповідач суму боргу з відсотками в добровільному порядку не повернула. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь загальну суму боргу з відсотками в сумі 21 080 доларів США та понесені судові витрати 5 480 грн. (за подачу позову) та 420,40 грн. (за заявою про забезпечення позову).
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначив у наданій суду заяві.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 31.03.2020 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.
Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що відповідачкою були надані наступні розписки про отримання сум позики від ОСОБА_1 :
-26.07.2018 року на суму 6 000 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 26.11.2018р;
-28.08.2018 року на суму 2 500 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 26.11.2018р;
-09.10.2018 року на суму 3 500 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 09.03.2019р.
Строк виконання договорі сплинув, однак ОСОБА_3 зобов`язання з повернення грошових коштів не виконала, чим порушила вимоги статті 1049 ЦК України.
Доказів, що борг відсутній, відповідач суду не надала. Форма договору позики, що передбачена статтею 1047 ЦК України, сторонами дотримана.
Таким чином, факт підписання відповідачем договорів позики є доказом отримання нею від позивача позик в загальному розмірі 12 000 доларів США.
Із змісту розписок вбачається, що ОСОБА_3 взяла в борг кошти у розмірі та зобов`язується їх повернути ОСОБА_1 у строки відповідно: за першою та другою розписками до 26.11.2018 року, за третьою розпискою до 09.03.2019 року.
Наведене свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою договори позики, згідно з якими відповідач отримала у власність від позивача грошові кошти та зобов`язалася повернути борг в обумовлений сторонами строк.
За правилами ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В порушення умов договорів позики відповідач до теперішнього часу не повернула позивачу грошові кошти, які передбачено договором, чим порушила зобов`язання.
Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума позики у загальному розмірі 12 000 доларів США.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем проведений розрахунок належної до стягнення з відповідача суми - 4% в місяць, обумовленої договорами позики. Так:
-за першою розпискою від 26.07.2018 року на суму 6 000 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 26.11.2018р, сума відсотків розрахована позивачем наступним чином: сума боргу 6000 доларів США, 4% в місяць 240 доларів США; сума відсотків за користування кредитом з 26.07.2018 року по 11.03.2020 року (20 місяців х 240 доларів США = 4 800 доларів США). Загальна сума боргу з відсотками за користування кредитом становить 6 000 доларів США + 4 800 доларів США = 10 800 доларів США.
-за другою розпискою від 28.08.2018 року на суму 2 500 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 26.11.2018р., сума відсотків розрахована позивачем наступним чином: сума боргу 2 500 доларів США, 4% в місяць 100 доларів США; сума відсотків за користування кредитом з 28.08.2018 року по 11.03.2020 року (19 місяців х 100 доларів США = 1 900 доларів США). Загальна сума боргу з відсотками за користування кредитом становить 2 500 доларів США + 1 900 доларів США = 4 400 доларів США.
-за третьою розпискою від 09.10.2018 року на суму 3 500 доларів США зі сплатою 4% щомісяця строком до 09.03.2019р., сума відсотків розрахована позивачем наступним чином: сума боргу 3 500 доларів США, 4% в місяць 140 доларів США; сума відсотків за користування кредитом з 09.10.2018 року по 11.03.2020 року (17 місяців х 140 доларів США = 2 380 доларів США). Загальна сума боргу з відсотками за користування кредитом становить 3 500 доларів США + 2 380 доларів США = 5 880 доларів США.
Загальна сума боргу з відсотками станом на 11.03.2020 року складає 21 080 доларів США: 10 800 доларів США + 4 400 доларів США + 5 880 доларів США.
Суд погоджується з розрахунком, який проведений позивачем, та вважає його законним та обґрунтованим.
За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума боргу з відсотками в сумі 21 080 доларів США.
В порядку ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 480, 81 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 19, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму боргу:
-за договором позики від 26.07.2018 року станом на 11.03.2020 року в розмірі 10 800 доларів США;
-за договором позики від 28.08.2018 року станом на 11.03.2020 року в розмірі 4 400 доларів США;
-за договором позики від 09.10.2018 року станом на 11.03.2020 року в розмірі 3 500 доларів США;
а разом 21 080 (двадцять одна тисяча вісімдесят) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на загальну суму 5480,81 грн. (п`ять тисяч чотириста вісімдесят грн. 81 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.
Позивач - ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )
Відповідач ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 )
Суддя Краматорського міського
суду Донецької області Ю.О. Сухоручко