Єдиний унікальний номер судової справи: 2-3775/11
Номер провадження № 22 - ц/812/1087/20 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участю: представника боржника - Ішбулатової С.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Ішбулатовою Світланою Рустамівною

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року, постановлену під головуванням судді - Спінчевської Н.А. в приміщенні того ж суду за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» (надалі - ТОВ «Кей-Колект») про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

в с т а н о в и л а:

11 серпня 2015 року ТОВ «Кей - Колект» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заявник зазначав, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2012 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 316 036,10 грн. заборгованості.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей - Колект» був укладений договір факторингу №1 за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 .

Жодних судових і виконавчих документів за вказаним кредитним договором ТОВ «Кей-Колект» від ПАТ «УкрСиббанк» не отримувало, а про наявність рішення суду стало відомо завдяки Єдиному державному реєстру судових рішень.

Посилаючись на вказані обставини ТОВ «Кей - Колект» просило суд замінити ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» у цивільній справі №2-3775/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Видати ТОВ «Кей-Колект» дублікати виконавчих листів на підставі рішення суду від 17 січня 2012 року та поновити ТОВ «Кей-Колект» строк для пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року заяву ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково. Ухвалено видати ТОВ «Кей-Колект» дублікати виконавчих листів по справі № 2/1416/701/2012 від 15 лютого 2012 року відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 233 699,19 грн. заборгованості за основним та простроченим кредитом, 73 154,38 грн. заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 9 182,53 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та по процентам за користування кредитом, а всього, 316 036, 10 грн. заборгованості, а також у рівних частках по 850 грн. судового збору та по 60 грн. інформаційно-технічних витрат з кожного з відповідачів. Поновлено ТОВ «Кей-Колект» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 2/1416/701/2012 від 15 лютого 2012 року. Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ «Кей-Колект» (м. Київ, вул. Іллінська,8, під`їзд 4, ) у виконавчому проваджені (боржник ОСОБА_1 ) з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/701/2012 від 15 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 233 699,19 грн. заборгованості за основним та простроченим кредитом, 73 154,38 грн. заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 9 182,53 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та по процентам за користування кредитом, а всього, 316 036, 10 грн. заборгованості, а також у рівних частках по 850 грн. судового збору та по 60 грн. інформаційно-технічних витрат з кожного з відповідачів.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідного договору факторингу від 12 грудня 2011 року до ТОВ «Кей-Колект» від ПАТ «УкрСиббанк» перейшло право кредитної заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року, оригінали виконавчих листів втрачено, а рішення суду не виконане. Відмовляючи у задоволені вимог про заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_4 то ці вимоги є зайвими, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2013 року стягувача ПАТ «УкрСиббанк» замінено на ТОВ «Кей-Колект».

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Ішбулатова С.Р. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник ТОВ «Кей-Колект», ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника боржника, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0 (а.с.8-11).

Того ж дня, між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №146717 (а.с.18).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2012 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 233 699,19 грн. заборгованості за основним та простроченим кредитом, 73 154, 38 грн. заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 9 182,53 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та по процентам за користування кредитом, а всього, 316 036, 10 грн. заборгованості та судові витрати (а.с.54).

На підставі вказаного рішення суду, 15 лютого 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи (а.с.56).

Відповідно до договору факторингу від 12 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 за кредитним договором 0 від 02 жовтня 2007 року, відступлено ТОВ «Кей-Колект» (а.с.58-62, 64).

Згідно вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент розгляду заяви) у разі вибуття однієї зі сторін, заінтересована сторона або державний виконавець мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України (у редакції чинній на момент розгляду заяви) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд змінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За змістом статті 512 ЦК України, статті ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

За правилами ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей вказаних вище статей заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 378 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20 листопада 2013 року у справі N 6-122цс13, керуючись змістом статей 512, 514 ЦК, ст. 378 ЦПК, ст. 8 Закону N 606-XIV, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 листопада 2013 року у справі N 6-122цс13, про те, що процесуальне правонаступництво в розумінні норми допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення; передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року справі N 803/1273/16).

11 серпня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» звертаючись до суду з даною заявою посилалося на те, що 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторінгу за яким право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 за кредитним договором 0 від 02 жовтня 2007 року, відступлено ТОВ «Кей-Колект», а отже останній набув права вимоги замість первісного кредитора.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2013 року було задоволено заяву ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження, та постановлено замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» у виконавчому провадженні, відкритому у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.75).

Отже, встановлене свідчить про те, що вказане питання вже було вирішено судом, а тому заява ТОВ «Кей-Колект» в цій частині не підлягає задоволенню саме з цих підстав.

Однак, замінюючи стягувача у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_1 з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» суд дійшов помилкового висновку про те, що ухвалою суду від 19 березня 2013 року стягувача ТОВ «Кей-Колект» було замінено лише відносно боржника ОСОБА_3 , що вбачається зі змісту вказаної ухвали суду.

Що стосується висновку суду першої інстанції щодо поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, то колегія виходить з наступного.

Задовольняючи заяву в частині видачі дубліката виконавчого документу та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд виходив із доведеності поважності пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та втрату виконавчого документа.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

За положеннями ст. 370 ЦПК України (у редакції чинній на момент розгляду заяви) замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент розгляду заяви) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого

документа до виконання, має право звернутися із заявою про

поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий

документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, доказуванню та встановленню підлягають обставини чи надала сторона докази втрати виконавчого листа; чи можуть бути обставини визнані поважними, які зумовили звернення до суду із пропуском процесуальних строків.

Як на підставу для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилався на те, що ТОВ «Кей-Колект» про рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2012 року, яким була стягнуто заборгованість з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 02 жовтня 2007 року стало відомо лише з Єдиного реєстру судових рішень.

Між тим, з таким твердженням погодитися не можливо, оскільки спростовується матеріалами справи з яких вбачається, що про існування вказаного рішення суду ТОВ «Кей-Колепкт» було відомо ще у 2013 році, про що свідчать заяви до суду про заміну сторони виконавчого провадження, подані у лютому 2013 році та у квітні 2013 році (а.с.57, 77).

Вказане свідчить про те, що з моменту відступлення прав вимог новому кредитору (12 грудня 2011 року), ТОВ «Кей-Колект» достеменно було відомо про існування судового рішення та про виконавче провадження щодо кредитного договору № 0 від 02 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 .

З огляду на це, не можна визнати поважними, вказані заявником, який є юридичною особою, причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Водночас видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Посилання заявника лише на відсутність виконавчих листів за вказаним рішення суду, оскільки інформація стосовно судового спору до ТОВ «Кей-Колект» не надходила не можуть бути підтвердженням втрати виконавчого листа, оскільки як зазначено вище про існування вказаних обставин ТОВ «Кей-Колект» достеменно було відомо ще з 2013 року.

При цьому колегія суддів вважає, що сама по собі наявність у ТОВ «Кей - Келект» права на отримання дублікату виконавчого листа без надання доказів його втрати, не є достатньою підставою для задоволення вимог щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення.

Таким чином, в судовому засіданні та з матеріалів справи взагалі не встановлена втрата та поважність причин пропуску строків пред`явлення до виконання виконавчого листа, тому у задоволенні вимог про поновлення строку для його пред`явлення слід відмовити.

За таких обставин, ухвала суду на підставі п. 2, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Ішбулатовою Світланою Рустамівною задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 10 липня 2020 року.