Справа № 541/260/20
Провадження №2/541/466/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Андрущенко-Луценко С.В.,

з участю секретаря судових засідань Непокупної Л.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за договором купівлі-продажу в порядку спадкування, третя особа ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за договором купівлі-продажу в порядку спадкування.

В направленому на адресу суду позові ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року його дід ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу №НМФ-76 придбав у ОСОБА_2 житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 . Згаданий договір укладено та зареєстровано на Українській універсальній біржі.Дід ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і після його смерті відкрилася спадщина. Серед спадкового майна вище згаданий житловий будинок. Він у строки визначені законом звернувся до нотаріуса з приводу оформлення права власності на згаданий житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , але йому було відмовлено в оформленні спадкового майна по причині не відповідності правовстановлюючого документу на житловий будинок вимогам ст..ст. 47,227 ЦК Української РСР (договір не посвідчено нотаріально), що спонукало його звернутися з даним позовом до суду. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , що був придбаний його дідом ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу№НМФ-76 від 03.11.1999 року на Українській універсальній біржі.

При судовому розгляді справи позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Третя особа ОСОБА_3 пояснила, що спадкодавець ОСОБА_4 її батько та дід позивача. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є її син позивач ОСОБА_1 , оскільки інші спадкоємці відмовилися від спадщини. Позов просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Інформувалася про наявність в Миргородському міськрайонному суді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади.

Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 03 листопада 1999 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_2 нерухоме майно -житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу №НМФ-76 укладений на Українській універсальній біржі (а.с. 23).

ОСОБА_4 є дідом позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.31-32).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.53).

Згідно ст.ст. 1216; 1217; 1218; 1219; 1220; 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв позивач ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , що вбачається з офіційної відповіді нотаріуса (а.с. 54-56 ). Між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір про поділ спадкового майна за яким у спадщину до ОСОБА_1 переходить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою нотаріуса від 17 січня 2020 року позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4 по причині невідповідності правовстановлюючого документу на житловий будинок вимогам ст..ст. 47,227 ЦК УРСР (а.с.29).

Технічний паспорт на спірний будинок виготовлений на ім`я позивача ОСОБА_1 (а.с.25-27).

За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року, який був чинний на час укладення договору) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними умовами є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Разом з тим, за положеннями ст.15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції яка була чинною на час укладення договору, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

У даній справі покупець ОСОБА_4 повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, сплатив за придбаний будинок визначену договором суму коштів, в подальшому користувався спірним будинком, а отже він став власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Цей будинок ввійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 .

З огляду на це, позивач ОСОБА_1 набув права на захист права власності в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України, адже внаслідок відсутності правовстановлюючого документа (угода не посвідчена нотаріально), створюється неможливість реалізації ним своїх спадкових прав.

Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення і за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 77, 81, 89, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України; ст.ст. 128; 153; 224; 227 ЦК України 1963 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на житловий будинок за договором купівлі-продажу, в порядку спадкування, третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Миргород, Полтавської області право власності в порядку спадкування після смерті діда ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №НМФ-76 від 03 листопада 1999 року, що був укладений на Українській універсальній біржі, зареєстрований Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №27 за реєстровим номером 287, 10 листопада 1999 року.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко