Провадження № 2 /263/355/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_2 надала до суду клопотання про витребування доказів, в якому просила суд витребувати з державної реєстраційної служби відомості щодо власників нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; а також з відповідного регіонального сервісного центру МВС відомості щодо наявності рухомого майна, яке зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 6-8 ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 258 ЦПК України ухвала є видом судового рішення.

Одночасно суд зазначає, що судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Відповідно до ст.1291 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.1 ст.129 Конституції України, є «обов`язковість рішень суду».

Також згідно ч. 2,3 ст. 13 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Беручи до уваги, що відомості зазначені в клопотанні представника заявника мають значення для вирішення спору з даної цивільної справи, суд вважає необхідним, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду цивільної справи, задовольнити заявлене клопотання.

Керуючись ст. 84, 258 260 ЦПК України, ст. 129, 1291 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 13 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» , суд -

УХВАЛИВ:

Витребувати з Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради інформацію щодо власників домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувати з Територіального сервісного центру МВС №1441 в Донецькій області відомості щодо наявності рухомого майна, яке зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити для виконання до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради (вул. Митрополитська, буд. 39, м. Маріуполь, Донецька область) та Територіальному сервісному центру МВС №1441 в Донецькій області (87512, м. Маріуполь, Запорізьке шосе, 2 ) для виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г.Шатілова