Справа № 462/1715/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

Позивачка 24 березня 2020 року звернулася у суд з позовом про стягнення з відповідача понесених нею додаткових витрат на оплату першого курсу навчання дитини у розмірі 9800 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їхня донька є студенткою першого курсу Національного університету "Львівська політехніка" з денною формою навчання та навчається на контрактній основі. Відповідно до договору №94-2 від 29.07.2019, укладеного між Національним університетом "Львівська політехніка" та нею ОСОБА_1 , вартість першого курсу навчання для ОСОБА_3 становить 19800 грн. За перший рік навчання дитини у ВУЗі повністю внесено оплату в розмірі 19800 грн., а саме 30.07.2019 року та 03.02.2020 року нею сплачено по 9900 грн. Донька проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Окрім цього, дитина займається музикою, танцями, малює. Жодної участі у розвитку цих здібностей доньки відповідач не приймає, хоча є здоровим і матеріально забезпеченим. За наведеного вважає, що відповідач спроможний понести витрати по компенсації витрат по оплаті навчання дитини у розмірі половини сплачених нею коштів.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 9 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /а.с.6, 7/.

Також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.5/ та знаходиться на утриманні матері.

Згідно з договором № 94-2 від 29 липня 2019 року, ОСОБА_3 вступила на навчання до Національного університету "Львівська політехніка", з денною формою навчання: Бакалавр, за спеціальністю: Дизайн середовища, строк навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Загальна вартість за весь строк навчання становить 91960 грн., в тому числі за 1 курс навчання вартість становить 19800 грн., 2 курс -21800 грн., 3 курс 24000 грн., 4 курс -26360 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера №05284 від 30.07.2019 року та №00253 від 03.02.2020 року, на підставі договору № 94-2 від 29 липня 2019 року ОСОБА_1 оплачено за перший курс навчання ОСОБА_3 кошти в загальній сумі 19800 грн.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на оплату першого курсу навчання доньки ОСОБА_3 у розмірі 9800 грн. В обґрунтування вимог вказує, що витрати на навчання доньки у Національному університеті "Львівська політехніка" є додатковими витратами на дитину та їх половина підлягає відшкодуванню відповідачем на її користь.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Проте, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Така правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року (справа № 219/1766/18).

За наведеного, посилання ОСОБА_1 на те, що ст. 185 СК України відносить до додаткових витрат витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі є безпідставними та не є підставою для задоволення позовних вимог, а відтак суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат до задоволення не підлягає.

На підставі ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 264, 265, 274-275, 279 ЦПК України, суд, керуючись ст.ст. 185 СК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя:

.