Справа № 703/2284/19
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10 липня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Прилуцького В.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

В провадженні судді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна поружжя.

20 червня 2019 року провадження у справі відкрите.

10 липня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання відповідачу чи іншим особам.

Клопотання відповідача ОСОБА_1 мотивоване тим, що у неї у власності є автомобіль Ford B Max д.н.з. НОМЕР_1 . Однак цим автомобілем в суперечень її волі заволодів позивач ОСОБА_2 , який користується ним, хоча будь яких коштів в купівлю та обслуговування він не вкладав. Вважає, що даний автомобіль є її особистою власністю та не може бути спільним майном подружжя.

Вказує на те, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки і в процесі його експлуатації може бути пошкоджений або знищений, позивач може здати його в оренду або розібрати його, тому на думку відповідача в даному випадку існує необхідність у забезпеченні позову шляхом передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання відповідачу чи іншим особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

У відповідності з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріли заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч. 1,2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом позову є поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідач ОСОБА_1 в клопотанні про забезпечення позову вказує, що автомобіль є її особистою власністю та не може бути визнаний судом спільним майном подружжя, а тому просить суд передати його на зберігання відповідачу чи іншим особам.

Ухвалою судді від 05 червня 2019 року у вказаній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя заяву позивача задоволено та забезпечено позов.

На підставі вказаної ухвали суду заборонено відчуження майна, яке є предметом спору, а саме: частини вбудованого нежитлового приміщення першого поверху та підвалу (літ. А, п/д) площею 190,1 кв.м., що по АДРЕСА_1 , належні ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу комунального майна, посвідченого 22 червня 2006 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 3321 та автомобіля «Ford», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель В МАХ, тип Хетчбек В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча по АДРЕСА_2 ) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Вказана ухвала судді від 05 червня 2019 року була оскаржена відповідачем ОСОБА_1 .

Ухвалою колегії суддів Черкаського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 червня 2019 року залишено без змін.

З викладеного вбачається, що у даній справі на час розгляду клопотання ОСОБА_1 , вже існує забезпечення позову, ухвала судді набрала законної сили та виконується.

Однак, відповідач вважає, що накладення арешту на автомобіль свідчить про те, що позивач ОСОБА_2 не має права на користування ним, а він порушуєчи вимоги ухвали судді від 5 червня 2019 року продовжує здійснювати поїздки на ньому у власних справах.

З метою виконання вимог ухвали судді від 5 червня 2019 року позивачем у справі, вважає, що слід вказаний автомобіль передати їй на зберігання або її доньці ОСОБА_3 до прийняття рішення у даній справі.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідач ОСОБА_1 , як на підставу звернення із клопотанням до суду про забезпечення позову вказує те, що позивач не виконує вимоги ухвали судді від 5 червня 2019 року та попри накладення арешту на автомобіль продовжує ним користуватись. Крім того вказує, що позивач може здати автомобіль в оренду або розібрати.

Однак, відповідачем не наведено належних аргументів та не надано доказів щодо того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Посилання відповідача на те, що позивач має намір здати в оренду, а чи розібрати належне їй майно нічим не підтверджено, доказів про вчинення ОСОБА_2 яких-небудь дій, які могли б свідчить про його наміри щодо автомобіля, також не надано.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Копія ухвали судді від 5 червня 2019 року була направлена судом Смілянському міському відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та РЦС МВС в Черкаській області для виконання.

Вказною ухвалою було заборонено відчудження майна, яке предметом спору, а ніяк не заборонено користування вказаним майном.

Суд приходить до висновку, що вказаний відповідачем вид забезпечення позову, жодним чином не може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 2, 7,18, 149-154, 258, 259, 265, 353, 354 ЦПК України, ст. 124 КУ України, Постановою Пленуму Верховного Суду № 9 від 22 грудня 2006 року, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя : В.О. Прилуцький