Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6683/18 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С.

у цивільній справі № 296/6683/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про сплату грошової компенсації,-

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. З урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Восход» м.Житомир у розмірі 32 400,00 грн. та 1/2 частину ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21112, 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_2 у розмірі 130 000, 00 коп., а також моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що під час спільного проживання як подружжя вона з ОСОБА_3 набули у власність гараж АДРЕСА_1 « АДРЕСА_2 , який спільно добудовано у капітальний двоповерховий цегляний гараж загальною площею 43,2 м.кв. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2013 року встановлено факт спільного вкладення коштів у спорудження даного гаража під час шлюбу. Посилаючись на вказану обставину, зазначала, що вона як дружина має право на 1/2 його частку. Крім того, ними придбано автомобіль ВАЗ 21112, 2008 року випуску. З грудня 2014 року спірний автомобіль перебував у володінні ОСОБА_3 . Позивачка зверталася до відповідача ОСОБА_3 з проханням виплатити їй грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини спільного майна подружжя автомобіля та гаража, однак останній відмовився, внаслідок чого позивачка зазнала сильних душевних переживань, що призвело до зміни її звичайного способу життя, а тому також просила стягнути на з відповідача на свою користь моральну шкоду.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Восход» м.Житомир у розмірі 32 400,00 грн. та 1/2 частину ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21112, 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_2 у розмірі 130 000,00 грн., а всього 162 400,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 409,60 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 02 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.156,157).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене без його участі, що позбавило останнього можливості захистити свої інтереси. Крім того вказує, що спірний гараж належить йому на підставі договору дарування №342 від 31.03.2015 року, який є чинним. Апелянт вважає, що він не є правонаступником прав та обов`язків померлого ОСОБА_3 та не несе жодної юридичної відповідальності за померлого.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії актового запису про смерть №238 від 27 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.80).

30.07.2019 р. протокольною ухвалою суду за клопотанням позивачки ОСОБА_1 залучено до участі у справі як відповідача та виключено останнього зі складу третіх осіб (а.с.104).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 21.05.2013 року (а.с.74).

В період спільного подружнього життя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали за кредитні кошти легковий автомобіль ВАЗ - 21112, державний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого 06.03.2008 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області (а.с.7,8).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.12.2012 року здійснено поділ спільного майна подружжя, зокрема, постановлено зобов`язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ - 21112, державний номер НОМЕР_2 . В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2019 року рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 грудня 2012 року в частині вирішення спору про автомобіль скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ - 21112, державний номер НОМЕР_2 , за кожним, в решті рішення залишено без змін. Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що спірний автомобіль є власністю подружжя, а не особистою власністю ОСОБА_4 (а.с.18).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст. 82 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно є спільною власністю подружжя та позивачка має право на одержання за рахунок відповідача грошової компенсації половини вартості спільного майна як його співвласник.

Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо.

Так, із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 21 травня 2018 року вбачається, що спірний автомобіль у грудні 2014 року був проданий відповідачем ОСОБА_1 ОСОБА_5 (а.с.26-29).

Зазначена постанова є чинною.

В подальшому вказаний транспортний засіб неодноразово відчужувався іншим особам.

Обгрунтовуючи висновки в цій справі, суд першої інстанції керувався положеннями сімейного кодексу, що регулюють право спільної сумісної власності подружжя, та цивільного законодавства в частині права спільної власності.

Проте, такі висновки є помилковими.

Провівши заміну відповідача, суд не врахував, що відповідач ОСОБА_1 не є співвласником спірного майна.

Так, матеріали справи свідчать про те, що він, не маючи законних прав на спірний автомобіль, відчужив його сторонній особі, про що зазначалося вище.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл.83 ЦК.

У ст.1212 ЦК регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання щодо безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених у ст.11 ЦК).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст.1212 ЦК, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки в даному випадку відповідач без законних підстав продав належну позивачці частину спірного автомобіля, то є достатні підстави вважати, що він збагатився за рахунок останньої.

Вартість спірного автомобіля, визначена позивачкою, відповідачем не спростована.

За наведених обставин позов в цій частині, на думку суду, підлягає задоволенню з інших правових підстав.

Разом з тим, щодо стягнення грошової компенсації за гараж, то в цій частині підстав для задоволення позову апеляційний суд не вбачає, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження належності його колишньому подружжю.

Доводи позивачки в цій частині спростовуються Витягом із реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19).

У зв`язку з наведеним та відповідно до положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2019 року скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля ВАЗ 21112, 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_2 у розмірі 130 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1409,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 13.07.2020 року.