Дата документу 23.06.2020
Справа № 937/1224/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

за участі секретаря Панченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 17/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , які зареєстровані на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 1970 року за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за набувальною давністю.

В обґрунтування позову вказує, що 29.06.1970 року його мати придбала 17/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого в Першій Мелітопольській державній нотаріальній конторі 29 червня 1970 року за реєстром № 2746, зареєстрованого в БТІ м. Мелітополя 07 липня 1970 року, номер запису 9464. За вказаною адресою позивач проживає з 1976 року. 26.03.1988 року мати позивача уклала шлюб з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача померла, після її смерті останній 17.09.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 51/200 частин будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер вітчим позивача ОСОБА_5 , який при житті не оформив свої спадкові права на 17/200 частин будинку, які залишились після смерті його дружини ОСОБА_4 . Інших родичів у вітчима не має. Позивач на протязі останніх 12 років добросовісно та відкрито користується як своїми 51/200 частинами будинку, так і 17/200 частинами, які залишились не оформленими після смерті його матері та вітчима. Однак, у зв`язку із тим, що право власності на 17/200 частин не оформлено у встановленому законом порядку позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками позивача ОСОБА_1 є: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 /а.с.11/.

За час життя ОСОБА_6 придбала 17/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали останній на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого в Першій Мелітопольській державній нотаріальній конторі 29 червня 1970 року за реєстром № 2746, зареєстрованого в БТІ м. Мелітополя 07 липня 1970 року, номер запису 9464.

26 березня 1988 року мати позивача ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації якого змінила прізвище на « ОСОБА_8 » /а.с.10/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 /а.с.12/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 а.с.13/.

Після смерті ОСОБА_5 її чоловік ОСОБА_4 у встановленому законом порядку спадщину у вигляді 17/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті дружини не прийняв та не оформив.

Згідно повідомлення Мелітопольської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 не заводилась /а.с.53-55/.

Позивачу ОСОБА_1 , належить 51/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , виданого 17 вересня 2010 року державним нотаріусом Третьої сімферопольської державної нотаріальної контори Чернявською Н.О. /а.с.14/.

Так, відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 198768259 від 03.02.2020 року, інші 3/10 частин вказаного будинку належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 128 від 11 січня 2020 року, а 9/25 частин ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07 червня 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, Тимченко М.Г., реєстровий № 2287 /а.с.7-8/.

Відповідно до копії довідки голови квартального комітету № 44 від 31.01.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1976 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.9/.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно на протязі 12 років володіє та користується 17/200 частинами будинку, які не були оформлені після смерті його матері її чоловіком.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з абз. 3 ч. 1ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено, що позивач починаючи з 1976 року по теперішній час проживає у будинку АДРЕСА_1 , та з 19 липня 2008 року добросовісно та відкрито володіє 17/200 частинами вказаного будинку, які залишились не оформленими чоловіком його матері після її смерті.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позивач фактично володіє 17/200 частинами житлового будинку АДРЕСА_1 , більше 10 років та в подальшому має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вищевказаним нерухомим майном, на сьогоднішній день він продовжує проживати у вказаному будинку, доглядає за ним та утримує, однак оформити право власності у позасудовому порядку не має можливості, відповідачі проти задоволення позову не заперечують, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 247 ч. 2, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 17/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , які зареєстровані на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 1970 року за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за набувальною давністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 липня 2020 року.

Суддя: