ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/920/20 Номер провадження 22-ц/814/1433/20Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Полтавська державна сільськогосподарська дослідна станція імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 07 квітня 2020 року в складі судді Самсонової О.А.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України про скасування догани,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила скасувати наказ в.о. директора ПДСГДС ім. М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України Сокирко М.П. № 16-К від 24 лютого 2020 року про оголошення їй догани.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона працює на посаді ученого секретаря у Полтавській ДСГДС ім. М.І. Вавилова.

Наказом в.о. директора Полтавської ДСГДС ім. М.І. Вавилова Сокирко М.П. № 16-К від 24 лютого 2020 року вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності за невиконання покладених на неї обов`язків із організації, затвердження та ведення поточної діяльності Вченої ради.

Вважає вказаний наказ незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів в.о. директора, оскільки нею не було допущено неналежного виконання покладених обов`язків із організації, затвердження та ведення поточної діяльності Вченої ради. Будь-які дані, що свідчили б про порушення нею обов`язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України, у відповідача відсутні, а накладення на неї стягнення у вигляді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства.

Вважає, що вона незаконно притягнута до дисциплінарної відповідальності, внаслідок чого відбулось порушення її прав та гарантій як працівника, яке призвело до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях її незаконного звільнення з боку в.о. директора Дослідної станції, де вона працює.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ в.о. директора ПДСГДС ім. М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України Сокирко М.П. № 16-К від 24 лютого 2020 року про оголошення догани ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ПДСГДС ім. М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02 червня 2014 року перебуває на посаді ученого секретаря Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова.

На вказану посаду позивач переведена згідно наказу директора Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова від 02 червня 2014 року № 24-К (а.с. 50).

Посадові обов`язки ученого секретаря Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова визначені посадовою інструкцією ученого секретаря, затвердженою директором Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і АПВ НААН, з якою ОСОБА_1 ознайомлена 02 червня 2014 року (а.с. 53-55).

24 лютого 2020 року в.о. директора Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова Сокирком М.П. видано наказ № 20 «Про проведення службового розслідування щодо неналежної організації та оформлення діяльності Вченої ради», відповідно до якого ним було встановлено, що починаючи з 02 червня 2014 року та до цього часу склад Вченої ради установи належним чином не затверджувався. З цього приводу необхідно провести по Станції службову перевірку, встановити винну особу у неналежній організації роботи та формуванні складу Вченої ради Станції та притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с. 45-46).

Вказаним наказом створено комісію для розслідування причин неналежної організації та оформлення діяльності Вченої ради установи, якій доручено провести розслідування причин неналежної організації та оформлення діяльності Вченої ради установи та скласти акт.

Цим же наказом запропоновано ученому секретарю та секретарю Вченої ради установи надати письмові пояснення по даному факту та надано вказівку винну особу притягнути до дисциплінарної відповідальності.

24 лютого 2020 року комісією, яка створена відповідно до вищевказаного наказу, складено акт службового розслідування (а.с. 47-49).

Відповідно до складеного акту за результатами службового розслідування комісією встановлено, що з 02 червня 2014 року учений секретар ОСОБА_1 не оформляла належним чином для затвердження склад Вченої ради Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова.

Вказаний акт також містить висновок про те, що внаслідок бездіяльності ОСОБА_1 всі рішення починаючи з 02 червня 2014 року до цього часу були оформлені неправомочною Вченою радою, оскільки Розділом IX Статуту Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова передбачено порядок формування та затвердження складу Вченої ради, які не були виконані ученим секретарем.

Під час службового розслідування встановлено, що відсутні матеріали засідань лічильної комісії, матеріали голосування по обранню членів Вченої ради, протоколи засідань Вченої ради по обранню членів Вченої ради. Відсутнє належним чином оформлене ученим секретарем подання директору Станції та директору Інституту свинарства і АПВ НААН України для затвердження складу Вченої ради та відповідні накази директора Станції та директора Інституту про затвердження складу Вченої ради.

Враховуючи результати службового розслідування, комісією зроблені наступні висновки: ОСОБА_1 , учений секретар Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова, не виконавши покладені на неї посадові обов`язки, згідно Розділу 4 Посадової інструкції ученого секретаря, а саме: забезпечення організації роботи Вченої ради, атестаційної та конкурсної комісій наукової установи, готує відповідні матеріали та вносить їх на розгляд Вченої ради та комісій; забезпечення ведення діловодства з питань роботи Вченої ради та комісій.

Вказано, що тим самим учений секретар ОСОБА_1 не забезпечила належне оформлення та затвердження складу Вченої ради у відповідності до вимог Статуту Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова та законодавства. Внаслідок цього всі рішення, які приймалися неправомочною Вченою радою Полтавської ДСГДС імені М.І. Вавилова не мають юридичної сили.

Зазначено, що вище викладене відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України є підставою для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В цей же день, 24 лютого 2020 року, в.о. директора Полтавської ДСГДС ім. М.І. Вавилова видано наказ № 16-К «Про оголошення догани ОСОБА_1 », у якому вказано, що за результатами проведеного службового розслідування згідно наказу № 20 від 24 лютого 2020 року «наказую: оголосити догану ОСОБА_1 , ученому секретарю та секретарю Вченої ради Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і АПВ НААН України, за невиконання покладених обов`язків з організації, затвердження та ведення поточної діяльності Вченої ради. Підстава: Акт комісії зі службового розслідування від 24.02.2020 року. Наказ № 20 від 24.02.2020 року. Пояснення ОСОБА_1 » (а.с.9).

Як свідчить підпис ОСОБА_1 , пояснення у неї відібрані о 17-15 год. 24 лютого 2020 року, з актом службового розслідування вона була ознайомлена о 17-44 год., з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності - о 17-51 год. цього ж дня.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач не відмовлялася надати пояснення з приводу притягнення її до відповідальності, у своєму поясненні від 24 лютого 2020 року зазначила, що більш розгорнуте пояснення стосовно створення вченої ради ПДСГДС ім. М.І. Вавилова вона надасть 25 лютого 2020 року до кінця робочого дня у зв`язку з тим, що «з даним наказом» її було ознайомлено лише о 16-40 24 лютого 2020 року. Просила надати їй копію наказу для ознайомлення.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями) від 06 листопада 1992 року № 9 зазначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Матеріали справи не містять відомостей, які б конкретизували порушення трудової дисципліни, допущені ОСОБА_1 . Саме це стало підставою для задоволення її позовних вимог. При цьому, нових доказів, які б не були досліджені місцевим судом, роботодавцем в апеляційній скарзі надано не було.

Наказ про оголошення догани не містить даних в чому полягало порушення трудової дисципліни, в якій формі вини воно проявилось; причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок; обставини, за яких його вчинено.

Зміст наказу про оголошення догани та акту службової перевірки вказує на те, що в них виключно констатується факт невиконання обов`язків, встановлених посадовою інструкцією.

Пунктами 4.2 та 4.3 посадової інструкції ученого секретаря від 02 червня 2014 року передбачено, що учений секретар забезпечує організацію роботи Вченої ради, атестаційної та конкурсної комісії наукової установи, готує відповідні матеріали та вносить їх на розгляд Вченої ради та комісій; забезпечує ведення діловодства з питань роботи Вченої ради та комісій.

Посилання апелянта на те, що забезпечення організації роботи Вченої ради та організація роботи Вченої ради є тотожними поняттями не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, не допускається довільне та розширене тлумачення посадових обов`язків ОСОБА_1 , а також покладення на неї обов`язків, що не передбачених посадовою інструкцією.

Суперечать чинному законодавству посилання апелянта на те, що роботодавцем надано ОСОБА_1 можливість надати пояснення з приводу порушення трудової дисципліни, оскільки вона мала можливість надати будь-які пояснення після притягнення її до дисциплінарної відповідальності, але не скористалась такою можливістю.

Положеннями ст. 149 КЗпП України визначено, що пояснення працівника мають бути відібрані саме до застосування дисциплінарного стягнення. Ненадання пояснень позивачем після застосування дисциплінарного стягнення не може свідчити про недобросовісність її поведінки або відмову від права на подання пояснень.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з апеляційним переглядом справи, а саме 4 320 грн., сплачених адвокату Маліченку Д.В.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем заперечувалась співмірність заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується із запереченнями відповідача, оскільки адвокатський гонорар у розмірі 4 320 грн. не відповідає складності справи, часу витраченому на надання адвокатських послуг, обсягу таких послуг. Колегія суддів вважає, що спів мірними витратами є сума в 2 500 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції імені М.І. Вавилова Інституту свинарства і агропромислового виробництва НААН України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

О.В. Прядкіна