Номер провадження 2/205/776/20
17 грудня 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 , згідно якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним Договором позики № ЛМ-00283079 від 24 грудня 2018 року в розмірі 47 814,83 гривень, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 ухвалу про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримала, проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У визначений строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.
Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, письмових заяв від неї не надходило.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 грудня 2018 року між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № ЛМ-00283079, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти (кредит) у розмірі 4 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Процентна ставка за Договором була встановлена у розмірі 2% від суми позики за кожний день користування позикою. При цьому позика надавалась строком до 08.01.2019 року включно (а.с. 6-8).
Згідно наданого позивачем підтвердження, 24 грудня 2018 року через платіжний сервіс АТ «ПУМБ» було проведено успішно видачу займу з ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» на платіжну карту ОСОБА_1 у розмірі 4 900 грн. (а.с. 10).
04 березня 2019 року між ТОВ «ГРІН ФАКТОР» та ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» було укладено Договір факторингу № ЛМ-04/03-19, відповідно до якого ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» відступило, а ТОВ «ГРІН ФАКТОР» відповідно набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за Договором позики, укладеним між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та відповідачем (а.с. 15-19, 20, 21).
Згідно повідомлення ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» від 04 березня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про відступлення права вимоги за Договором позики № ЛМ-00283079 від 24 грудня 2018 року (а.с. 22).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачаться з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором позики № ЛМ-00283079 від 24 грудня 2018 року, у ОСОБА_1 перед позивачем виникла заборгованість, яка складає у загальному розмірі суму 47 814,83 грн. та складається з: 4 900 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 6 268,00 грн. - заборгованість по процентам, з яких: 1 368,00 грн. нараховано відповідно до п. 1.2 Договору позики, 4 900,00 грн. нараховано відповідно до п. 3.2 Договору позики; 36 505,00 грн. - пеня; 141,83 грн. - три проценти річних від простроченої суми (а.с. 23).
Відповідно до змісту ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився. Договір позики укладено та підписано в електронній формі, що відповідає приписам ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
У зв`язку з вищезазначеним, враховуючи, що відповідач належним чином не виконала умови Договору позики № ЛМ-00283079 від 24 грудня 2018 року, що підтверджується матеріалами цивільної справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1 921 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 512, 514, 515, 526, 627, 629, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко