Справа №705/1549/20
2/705/1644/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року місто Умань Черкаської області

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Кормана О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.02.2011 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено в довідці про отримання картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.03.2020 року має заборгованість 13185,66 грн., яка складається з наступного: 3424,32 грн. заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 3424,32 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 1408,68 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 7248,58 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 604,08 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

На цих підставах просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.02.2011 року у розмірі 13185,66 грн. станом на 22.03.2020 року та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Ухвалою судді від 22.05.2020 року, після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень.

Ухвала судді про відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками, були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Проте, вказані документи були повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 04 червня 2020 року про те, що адресат відсутній. У відповідності до вимог п.4 ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідач вважається таким, який належним чином 04 червня 2020 року отримав повідомлення суду про дату судового розгляду та копію ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.02.2011 року.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

З доданих позивачем до позовної заяви копій документів вбачається, що 04.02.2011 року громадянином ОСОБА_2 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Анкета-заява) (а.с.22). У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Підписант ознайомивсяь і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить умов кредитування, а також даних про фактичне отримання відповідачем банківської картки будь-якого виду із зазначенням номеру такої картки.

До позовної заяви позивачем в якості доказів додано Довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.23), з якої неможливо достовірно, ким така довідка була підписана, так як довідка містить лише підпис, без зазначення, кому такий підпис належить.

Крім того, позивачем не додано докази того, що відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, витяг з яких доданий позивачем до позовної заяви.

Тобто, позивачем не надані достатні докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви відповідач був ознайомлений з всіма умовами кредитування у банку та фактично отримав кредитну картку.

При цьому, суд звертає увагу, що сам позивач додав до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг, в п.2.1.1.2.1 яких чітко вказано, що датою укладення Договору є дата отримання Карти, вказаної в заяві.

Також, суду не надано жодного доказу, який би підтверджував факт користування відповідача кредитними коштами.

Суд не бере до уваги як належні та допустимі докази розрахунки заборгованості, виписку за договором, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про кредитні картки.

При цьому, суд враховує, що розрахунок заборгованості (а.с.7-13), виписка за договором (а.с.14-19) не підписані жодною особою, тобто не є документом, а є роздруківкою, за правильність внесення даних в яку позивач не несе відповідальності. Відповідно, суд не може взяти на себе відповідальність за правильність даних, внесених в такі роздруківки.

Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.20), довідка про кредитні картки (а.с.21) містять лише підпис невизначеної особи, тобто теж не підписані особами, відповідальними за правильність внесених у такі документи відомостей. При цьому суд звертає увагу на те, що довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також довідка про кредитні картки не містять посилань на дату укладення договору, якого такі довідки стосуються.

Враховуючи те, що позивач не підтвердив доказами факт письмового укладення кредитного договору, фактичне отримання відповідачем кредитних коштів, тому суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Відповідно, не підлягають стягненню і заборгованість по відсотках, пеня та штрафи.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 19, 141, 76-81, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя О.В.Корман