Справа № 322/1333/19
Провадження № 2/314/495/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.20

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільнянськ, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «8 Березня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів емфітевзису недійсним визнання договорів оренди землі поновленими,

встановив:

в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «8 Березня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів емфітевзису недійсним визнання договорів оренди землі поновленими.

Представником позивача до суду подана заява про відмову від позову, де представник позивача просить прийняти відмову від позову та закрити провадження у цивільній справі. Одночасно у заяві про відмову від позову повідомляє про те, що наслідки закриття провадження у справі передбачені ст.256 ЦПК України йому зрозумілі.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо зокрема позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи реалізацію позивачем процесуального права на відмову від позову, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства та обізнаність позивача відносно наслідків закриття провадження у справі передбачених ст.256 ЦПК України, суд приходить до висновку про прийняття відмови від позову та закриття провадження у цивільній справі.

Представник відповідача не заперечував проти закриття провадження по справі, але в свою чергу заявив про компенсацію судових витрат.

Розглядаючи вимогу представника відповідача про стягнення судових витрат у розмірі 22000грн., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належить зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових втрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати. Умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат пов`язані із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Представником відповідача адвокатом Желтобрюховим В.В. на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат, а саме: розрахунку із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, документів (квитанцій до прибуткового касового ордеру, платіжних доручень з відміткою банку або інший банківський документ, касових чеків), що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог . Таким чином, вимоги про компенсацію судових витрат по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «8 Березня» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

відмову представника позивача адвоката Кравченко В.А. від позову за цивільною справою за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «8 Березня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів емфітевзису недійсним визнання договорів оренди землі поновленими прийняти.

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «8 Березня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів емфітевзису недійсним визнання договорів оренди землі поновленими закрити.

В задоволенні заяви відповідача про компенсацію судових витрат по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «8 Березня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів емфітевзису недійсним визнання договорів оренди землі поновленими відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Я кщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : Вікторія Олександрівна Кіяшко

10.07.2020