Справа №557/1209/16-ц
Провадження №2/557/25/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Водоп`ян Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Гоща в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області про визнання права власності на спадщину за заповітом, після смерті її діда - ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_4 , актовий запис № 38.

Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме - гараж, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належність якого померлому підтверджується технічним паспортом, виданим КП РОБТІ від 15 квітня 2016 року, а також архівною довідкою від 06 квітня 2016 року № 103/06-27, виданою Державним архівом Рівненської області, з якої вбачається, що спадкодавцеві було надано дозвіл на будівництво гаража за адресою: АДРЕСА_1 .

Вулицю Червоноармійську було перейменовано на вулицю Незалежності відповідно до рішення Гощанської селищної ради народних депутатів від 31.07.1992 року «Про перейменування вулиць смт. Гоща».

Згідно заповіту, який був посвідчений нотаріусом Гощанської районної нотаріальної контори 01 серпня 1996 року, і який не змінено та не відмінено, ОСОБА_1 заповів все своє майно позивачці.

Спадщину після смерті спадкодавця, ОСОБА_1 прийняла своєчасно, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем в одному будинку, де і проживає на даний час, що підтверджується довідкою № 903 від 26 травня 2016 року, виданою Гощанською селищною радою.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не має і на спадкове майно ніхто не претендує, оскільки дружина спадкодавця ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 51.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусом позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується відмовою нотаріуса № 381/02-14 від 02 червня 2016 року та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2017 року.

На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

Постановою Верховного суду від 10.10.2018 року рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 05 квітня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Гощанського районного суду від 25.06.2018, справу прийнято до розгляду та розпочато підготовче провадження.

11.06.2019 залучено до участі у розгляді даної справи в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Ухвалою Гощанського районного суду від 12.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено досудового розгляду.

Представника позивача - адвоката Водоп`ян Т.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Зокрема в судових дебатах вказує, щоОСОБА_1 , вчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Гощанської селищної ради № 02-37/903 від 26.05.2016 про те, що на момент смерті вона проживала та була зареєстрована разом із ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 . Потреба у захисті права позивачки на спадкове майно шляхом визнання права власності на нього зумовлена неможливістю в інший спосіб оформити право власності на спірний гараж, що підтверджується постановою нотаріуса Гощанського районного нотаріального округу Ящук О.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.01.2017, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини на гараж у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

А тому, вважає, що позовні вимоги вважає законними та обґрунтованими.

Позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області в судове засідання не з`явився. Заяв, клопотань чи відзиву на позов не надходило з моменту надходження справи з Верховного суду України (з грудня 2018 року по серпень 2020) стороною відповідача не було надано жодних доказів, письмових пояснень на спростування вимог позивача ОСОБА_1

Третя особи на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився. Подано заяву про розгляду справи у її відсутності. Вважає, що вимоги позивача на гараж обґрунтованими та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особи на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився. Подано заяву про розгляду справи у його відсутності. Вважає, що вимоги позивача на гараж обґрунтованими та не заперечує проти їх задоволення так як йому відомо, що гараж був побудований двоюрідним дідом ОСОБА_7 , а позивачка як спадкоємця померлого маж право власності на вказане спадкове майно.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , актовий запис №38, який був дідом позивачки ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про укладення шлюбу, яким встановлено зміну прізвища позивача серії НОМЕР_2 .

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України ( в редакції 1963 року ) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , є день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відносини спадкування регулюються чинним на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року ).

Згідно заповіту, який був посвідчений нотаріусом Гощанської районної нотаріальної контори 01 серпня 1996 року, і який не змінено та не відмінено, ОСОБА_4 заповів все своє майно позивачці ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 534 ЦК України (в ред. 1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

Статтею 548 ЦК України (в редакції 1963 року ) передбачено , що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

З довідки № 02-37/903 від 26 травня 2016 року, виданою Гощанською селищною радою, вбачається, що спадщину після смерті спадкодавця, ОСОБА_1 прийняла своєчасно, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем в одному будинку, де і проживає на даний час.

Позивачка вказує, що спадкодавцю належить гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надає суду наступні документи.

Згідно технічного паспорту КП РОБТІ від 18.04.2017 року на гараж в АДРЕСА_1 , він значиться за ОСОБА_8 , розмір частки 1/1.

З довідки КП РОБТІ від 18 квітня 2016 року № 85/3276 вбачається, що право власності на гараж в АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Належність гаража ОСОБА_4 та рік його побудови (1977 р.) зазначено в технічному паспорті на гараж, який був виготовлений відповідальними працівниками БТІ.

Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, на час набуття права власності ОСОБА_4 права власності на гараж чинне законодавство (1977 рік) не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що спірний гараж, який побудований у 1977 році, є предметом спадкування та спадкоємець обґрунтовано звернувсь до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, іншого способу оформити право власності на спірний гараж чинним законодавством не передбачено.

Окрім того, матеріалами справи встановлено, що Позивачу постановою нотаріуса від 26.01.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її діда ОСОБА_4 , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на гараж АДРЕСА_1 .

Встановлено, що відповідно до рішення Гощанської селищної ради народних депутатів від 31.07.1992 року «Про перейменування вулиць смт. Гоща» вулицю Червоноармійську було перейменовано на Незалежності.

Судом встановлено, що при проведенні первинної інвентаризації 15.04.2016 р. - гаража, в АДРЕСА_1 , інженером ОСОБА_9 було помилково зазначено адресу: АДРЕСА_1 , (довідка за вих. №193 від 18.04.2017 р.) (а.с.87).

Як вбачається з архівної довідки від 06 квітня 2016 року № 103/06-27, виданої Державним архівом Рівненської області, згідно із протоколом засідання виконавчого комітету Гощанської селищної ради депутатів трудящих від 31 травня 1977 року №10 ОСОБА_4 було надано дозвіл на будівництво гаража за адресою: АДРЕСА_1 . Факт надання дозволу виконавчим комітетом Гощанської селищної ради депутатів трудящих ОСОБА_4 на будівництво гаража підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових ? будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).

Відповідно до пункту 3 .2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

З огляду на наведене суд приходить до переконання, що вказане нерухоме майно - гараж не є самочинним та самовільним будівництвом так як відповідний дозвіл видавався уповноваженим на це органом, відповідно до чинного на час побудови законодавства.

Таким чином, оскільки будівництво гаража за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 проводилось за наявності дозволу виданого компетентними органами, технічний паспорт виготовлено на ім`я спадкодавця, а чинне на той час законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна, то суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та законними.

З урахуванням вищенаведеного, беручи докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на гараж, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.12, 81, 200, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 - а саме гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Гощанської селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення виготовлено 11.08.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Гощанська селищна рада, юридична адреса: вул. Застав`я, 22, смт. Гоща Рівненської області, 35 400. .

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

С у д д я Д.В. Пацко