Ухвала

Іменем України

10 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 756/3939/20

провадження № 61-11515ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Мацкевичем Денисом Анатолійовичем, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» (далі - ТОВ «Мегаінвест Сервіс»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка Олега Анатолійовича про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння.

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обгрунтування заяви посилався на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Зазначав, що у березні 2020 року дізнався, що право власності на належну йому квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О. А. за реєстровим № 1504.

Оскільки заявник не надавав згоди третім особам на відчуження належної йому на праві власності квартири, зважаючи на те, що незабезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення його позову в майбутньому, просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року, заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, оскільки між сторонами наявний спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову, вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам.

У серпні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - Мацкевичем Д. А. , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року, здана до поштового відділення зв`язку 04 серпня 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію

постанови апеляційного суду отримав 13 липня 2020 року, в підтвердження чого надає конверт поштової кореспонденції.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що судами вжито заходи забезпечення позову за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів. На думку заявника, посилання в заяві ОСОБА_2 на потенційну можливість невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Мацкевичем Д. А., на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 рокунеобхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач у заяві про забезпечення позову просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів

сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, існує об`єктивна можливість відповідача ОСОБА_1 відчужити належну їй квартиру АДРЕСА_1 , законність переходу права власності на яку є предметом судового розгляду в даній справі.

Таким чином, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанції про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, невжиття яких може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи є необґрунтованими, оскільки метою застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 є запобігання ускладненню чи унеможливленню захисту прав ОСОБА_2 .

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Мацкевичем Д. А. на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 рокуслід відмовити з підстав, встановлених частиною четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 , подане представником - адвокатом Мацкевичем Денисом Анатолійовичем,про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Мацкевичем Денисом Анатолійовичем, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від

27 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка Олега Анатолійовича про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов