Справа № 172/1361/19
№ 2/183/2201/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області, про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів,-
29 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , визначивши третьою особою - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) зі сплати аліментів за період з 31.07.2016 року по 30.09.2019 року у розмірі 24 975,00 грн.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2008 року у справі №2-2876/08 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 175 грн. щомісяця, починаючи з 09.04.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. 30.04.2008 року судом видано виконавчий лист.
На підставі зазначених судових рішень Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області відкрите виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів на утримання неповнолітньої дитини.
Позивач наполягає, що починаючи з 31.07.2016 року відповідач не виконує вищезазначені судові рішення, аліменти на утримання свого неповнолітнього сина не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 24 975,00 грн.
Ухвалою Василівського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року дану цивільну справу передано на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.17).
Ухвалою Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.26).
В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі (а.с.34-35).
Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с.31,32), причина неявки суду не відома.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.
Зважаючи на те, що справа вже досить тривалий час перебуває на розгляді, відповідач був повідомлений належним чином, у встановлений законом строк відзив на позов не подав без поважних причин, а тому, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд провів заочний розгляд справи без участі відповідача, за наявними у справі доказами.
Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Суду подано копію рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2008 року у справі №2-2876/08, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 175 грн. щомісяця, починаючи з 09 квітня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами з приводу наявності підстав для нарахування пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, визначених судом, та її розміру.
До спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, за правилами ст. 195 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження. Додатком 15 цієї ж Інструкції визначена форма розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.
В даному випадку, поданий позивачем розрахунок заборгованості по аліментам (а.с.10) не може бути взятий до уваги судом для обчислення розрахунку пені за заявлений у позові період, оскільки такий розрахунок взагалі не містить кінцевої дати періоду та загальної суми заборгованості, не містить відомостей про особу, яка його склала, жодного підпису та печатки юридичної особи.
Також, позивачем не подано до суду жодного доказу, який свідчив би, що виконавчий лист з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача взагалі знаходиться на виконанні у Василівському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління у Дніпропетровській області.
Виходячи із загальних засад, визначених у ст. 12 ЦПК України, зважаючи на те, що позивачем по справі не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на підтвердження обставин, викладених в позові щодо розміру заборгованості відповідача по сплаті аліментів, а також зважаючи на відсутність клопотань про витребування доказів судом, суд не вбачає підстав для нарахування пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.
Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, підстав позову і виходячи з наявних доказів, а також враховуючи ті обставини, що будь-яких інших аргументованих доказів наявності заборгованості у відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду не встановлено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Аналізуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 258, 259, 264-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області, про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через канцелярію Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Сорока О.В.