Справа № 603/745/19
Провадження №2/603/66/2020
"30" червня 2020 р. м. Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді : Іванчука В.М.
при секретарі : Швець Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-
Адвокат Андрусенко І.Я. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.06.2018 року (справа №603/349/18) та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.09.2013 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Висоцькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №7. За час шлюбу у сторін народилась одна дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Монастириського районного суду від 20.02.2018 року, шлюб між сторонами розірвано.
27.06.2018 року Монастириським районним судом Тернопільської області було видано судовий наказ у справі №603/349/18, яким вирішено стягувати з відповідача у користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину.
На даний час відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу на контрактній основі та отримує регулярний дохід, що підтверджується відповіддю з Тернопільського обласного військового комісаріату.
У зв`язку з наведеним, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 09.09.2013 року в Висоцькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області.
За час шлюбу у сторін народилась одна дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Висоцькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 08.07.2013 року.
Згідно рішення Монастириського районного суду від 20.02.2018 року, шлюб між сторонами розірвано.
Наказом Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.06.2018 року (справа №603/349/18), вирішено стягувати з відповідача у користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину. На даний час відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу на контрактній основі та отримує регулярний дохід, що підтверджується відповіддю з Тернопільського обласного військового комісаріату.
Так, відповідно до довідки №5/5452 від 13.08.2019 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклав контракт на проходження військової служби з військовою частиною НОМЕР_2 через Монастириський РВК (наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 30.05.2019 року №150).
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Із змісту статті 183 Сімейного кодексу України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину та на двох дітей - однієї третини, можуть стягувати в порядку наказного провадження.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів за ініціативи позивача, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання.
Крім того суд враховує зростання щорічних потреб дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він не спроможний сплачувати аліменти у визначений позивачем спосіб та розмірі, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу стягнення визначених раніше судовим наказом аліментів, а саме до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати якого позивач звільнена.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 182-184,192 Сімейного кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів визначений судовим наказом Монастириського районного суду від 27.06.2018 року (справа №603/349/18) та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Високе Монастириського району Тернопільської області, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі ј (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Монастириським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , с.Високе Монастириського району Тернопільської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 : с.Високе, Монастириський район, Тернопільська область.

Суддя В. М. Іванчук