Провадження № 6/761/802/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі
Головуючого судді Юзькової О.Л.
При секретарі Пірак М.В.,
Розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової Віталіни Володимирівни про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,
ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова В.В. звернулась з даним поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов`язань з виконавчим листом № 372/3224/15-ц, виданим 22 квітня 2016 р. Обухівським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № K3BLGK15005786 від 27.04.2007 р. у розмірі заборгованості за тілом кредиту 304181,17 доларів США, заборгованості по процентам 14752,53 долари США, заборгованість по комісії 5991,35 долари США та пеню в розмірі 66080грн. 49 коп. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1827 грн. з кожного. Приватний виконавець зазначає, що рішення суду боржником не виконується, він умисно ухиляється від його виконання. Будучи власником корпоративних прав кількох Товариств та власником транспортного засобу, отже маючи необхідні кошти, не бажає виконувати рішення суду та при цьому активно подорожує неодноразово перетинав держаний кордон України, а саме з лютого 2019 р. по лютий 2020 р. боржник здійснив 12 подорожей. Отже маючи доходи, майно, на які може звернуто стягнення з метою виконання рішення , боржник здійснює активні дії щодо ухилення від виконання обов`язку.
Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова В.В. в судове засідання не з`явилась про день та час його розгляду повідомлялась належним чином, а тому з огляду на положення ст. 441 ЦПК України розгляд подання відбувається за її відсутності.
Дослідивши матеріали подання, суд вважає встановленим наступне.
На виконанні приватного виконавця перебуває виконавчий лист № 372/3224/15-ц, виданий 22.04.2016 р. Обухівським районним судом Київської області на примусове стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № K3BLGK15005786 від 27.04.2007 р. у розмірі заборгованості за тілом кредиту 304181,17 доларів США, заборгованості по процентам 14752,53 долари США, заборгованість по комісії 5991,35 долари США та пеню в розмірі 66080грн. 49 коп.
Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем 13.03.2020 р.
Як свідчать надані матеріали, вищезазначена постанова направлялась за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документ - АДРЕСА_1 .
Зворотне поштове повідомлення, долучене заявником до подання, свідчить про те, що 30.03.2020 р. повідомлення приватного виконавця вручено уповноваженому вк в а/с.
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Так, як зазначає приватний виконавець, боржник ОСОБА_1 має достатньо доходів та майна, що дає йому змогу виконати рішення суду, проте не вчиняє дії для виконання обов`язків покладених судовим рішенням. Натомість часто перетинає державний кордон України подорожуючи.
Зазначене приватним виконавцем підтверджується листом Державної прикордонної служби України, витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо наявності у боржника корпоративних прав.
Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.
Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.
При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
З аналізу приписів статті 76 ЦПК України у системному зв`язку з пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.
Разом з тим, з доводами виконавця щодо необхідності задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон суд не погоджується, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про те, що боржник умисно ухиляється від виконання судового рішення виконавцем суду не надано.
Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є ,серед іншого, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Так, боржник є власником часток в статутному капіталі Товариств, назви яких відомі виконавцю, власником транспортного засобу Jeep Grand Cherokee д.н.з. НОМЕР_1 , разом з тим, відсутні докази про здійснення заявником дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням положень ст. 18 даного Закону.
Матеріали надані приватним виконавцем не місять відомостей про накладення арешту на таке майно.
Отже, виконавець, не здійснивши відповідних заходів, звернувся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого провадження - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.
Також не можуть бути покладено в основу рішення відомості викладені в Актах держаного виконавця від 30.03.2020 р. та 21.04.2020 р. відсутність боржника та майна на яке може бути накладено арешт за адресою: АДРЕСА_1 , зважаючи на виявлення приватним виконавцем іншого майна.
Надані державним виконавцем відомості про перетин кордону боржником суд до уваги не бере, оскільки саме по собі перетинання кордону боржником не може бути підставою для тимчасового права у виїзді за межі території України. Такий засіб забезпечення виконання рішення суду застосовується виключно з метою недопущення виїзду особи за кордон на тривалий час чи постійне місце проживання, що унеможливить чи ускладнить виконання рішення суду. Таким чином, для застосування такого заходу необхідна наявність ризику виїзду за кордон боржника.
Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.
Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні цього подання слід відмовити, оскільки виконавцем не доведений факт ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення заборгованості, а саме по собі обмеження боржника у праві виїзду за кордон порушує конституційне право боржника на вільне пересування та, саме по собі, не може вплинути на виконання рішення суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в їзду в Україну громадян України», ст. 10,18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 441, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової Віталіни Володимирівни про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.
Повний текст ухвали суду складено 15.07.2020 року.
Суддя: