Номер провадження: 22-ц/813/2809/20
Номер справи місцевого суду: 522/1439/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Абухіна Р.Д, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, та індексації аліментів, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за несплату аліментів в розмірі - 2 776 933 грн., а також у якості індексації аліментів - 159 986,22 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що сторони по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з листопада 1996 року по жовтень 2011 року, від фактичних шлюбних стосунків у сторін по справі народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з позивачкою.

На підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року було змінено, визначено до стягнення аліменти у розмірі - 10 000 на місяць починаючи з 25.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 , свої зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням не виконує, чим ставить в скрутне матеріальне становище свою дитину, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, відповідач про стягнення аліментів в примусовому порядку знає, але рішення суду не виконує.

З розрахунку, складеним головним державним виконавцем, заборгованість зі сплати аліментів на 15.01.2019 року становила - 469 374,05 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за несплату аліментів з 25.11.2014 року по 28.01.2019 року в розмірі 469 374,05грн., а також індексацію аліментів з 25.11.2014 року по 28.01.2019 року в розмірі 159 986,22 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якої просить рішення суду скасувати, в задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що судом для повного та всебічного розгляду справи не були надані усі необхідні докази, тому вважає висновки суду є передчасними.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, що суд не здійснював заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, також суд не взяв до уваги відсутність у ОСОБА_2 виникнення заборгованості по аліментам з його вини.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки відповідач не виконує рішення суду та ухиляється від сплати аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення судув межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Від фактичних шлюбних стосунків у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати разом з матір`ю.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

На підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 27.10.2015 року на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 по 10000 грн., починаючи з 25 листопада 2014 року і до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12-14).

Відповідно до розрахунку по сплаті аліментів за матеріалами ВП №49630567, станом на 15.01.2019 р., за період з 25.11.2014 року по 28.01.2019року включно головним державним виконавцем О.С. Гречиною, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на 15.01.2019 року становить - 469 374,05 грн. при цьому жодної оплати здійснено не було.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, оскільки він неналежним чином виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною першою ст. 196 СК України, встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 12 вересня 2018 року справа № 759/9457/15-ц відійшла від попереднього висновку Верховного Суду України та висловила висновок, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A 1 ?1%? Q 1) + ( A2 ?1%? Q2)+……… . (A n?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Судом вірно встановлено, що розмір неустойки (пені) у зв`язку з заборгованістю відповідача по сплаті аліментів за рішенням суду на утримання ОСОБА_5 , становить 2 776 933грн. (302 000 + 1 557 000 + 679 800 + 238 133). Вказаний розрахунок позивачем здійснено виходячи із розміру 1% щомісячного платежу - 10 000 грн. та починаючи з 25.11.2014 року по 28.01.2019 року.

Отже, з урахуванням положення ст. 196 СК України, враховуючи законодавче обмеження, суд обмежується сумою, яка становить 100% заборгованостіна дату звернення з позовом до суду, яка складає 469 374,05 грн., а тому зазначеного сума пені підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно розрахунку, з урахуванням встановленого індексу інфляції за відповідний період, інфляційні втрати за 2014р. складають 21 785, 85 грн. , за 2015 рік - 69 766, 02, за 2016 рік - 41 089, 75, за 2017 рік - 20 926,78, за 2018 рік - 6 417,82, а загалом (21 785, 85 + 69 766, 02 + 41 089, 75 + 20 926, 78 + 6 417, 82) = 159 986,22 грн.

На підставі вищевикладених обставин, суд взявши до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_3 , прийшов до обґрунтованих висновків про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за несплату аліментів в розмірі 469 374,05 грн., а також індексацію аліментів в розмірі 159 986,22 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, що суд не здійснював заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судова повістка була надіслана відповідачу у відповідності до вимог цивільно-процесуального кодексу за зареєстрованим місцем проживання відповідача (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Також колегія суддів вважає, що безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги відсутність у ОСОБА_2 виникнення заборгованості по аліментам з його вини, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобов`язання по сплаті аліментів на утримання дочки, при цьому, маючи на це фінансову можливість.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає судоверішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13 серпня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________Т.В. Цюра