ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/194/19 Номер провадження 22-ц/814/1670/20Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2020 року, постановлене суддею Харченко В.Ф. (повний текст складено 26 травня 2020 року),

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

25.02.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.06.2008. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.01.2019 у розмірі 127 549,05 грн., яка складається із: 10 318,64 грн. - заборгованості за кредитом; 117 230,41 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом із 17.06.2008 по 30.12.2017; судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 20.05.2020 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.06.2008, яка станом на 31.01.2019 складає 10 318,64 грн. та 155,41 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що стягненню із відповідача підлягає виключно заборгованість за тілом кредиту, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність договірних правовідносин між банком та ОСОБА_1 щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, базова відсоткова ставка за якими банком неодноразово змінювалася.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду в частині відмови у стягненні відсотків й ухвалити нове, яким стягнути розмір заборгованості за відсотками згідно наданого банком розрахунку. У іншій частині рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Вважає, що районним судом помилково не прийнято до уваги підписану позичальником заяву від 17.06.2008, якою погоджено, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Враховуючи постанову Верховного Суду по справі №755/7704/15-ц, вважає, що суд першої інстанції ухилився від своїх прямих обов`язків, та, будучи не згодним із розрахунком заборгованості не надав власного.

Доводить, що відповідач, особисто заповнивши та підписавши таку заяву висловила свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між нею та банком договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України. Користуючись кредитними коштами позичальник фактично висловила свою згоду із формою договору та його умовами. Вона також зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі всіма змінами до таких умов кредитування на сайті Банку, інформація щодо яких є загальнодоступною.

Наполягає, що банком надано суду редакцію Умов та правил, а також Тарифів, чинних на момент підписання зави позичальника (17.06.2008), які є належними та допустимими доказами, що не спростовані відповідачем.

Посилаючись на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 21.03.2018 у справі №441/569/17, від 07.03.2018 у справі №755/18246/15-ц, від 06.02.2018 у справі №755/2720/16-ц доводить, що відсутність підпису позичальника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено, що 17.06.2008 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодилася із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона із ними ознайомлена та згодна. Сторонами узгоджено вид кредитування - кредитка «Універсальна, 30 днів льотного періоду», кредитний ліміт - 1 000,00 грн. , базова відсоткова ставка по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості; штраф 250 грн. + 5% від ціни позову за порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань більш як на 120 днів. Банк має право у будь-який час збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт./а.с.65 т.1/ 21.08.2011 кредитний ліміт позичальника збільшено до 10 300,00 грн./а.с.37, 39-50 т.1/

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/./а.с.67-72 т.1/

На виконання кредитного договору №б/н, укладеного між АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 , останній надано кредитні картки: № НОМЕР_1 строком дії 17.06.2008 до 05/09; № НОМЕР_2 строком з 25.05.2009 до 06/12; № НОМЕР_3 строком з 21.10.2010 до 08/14; № НОМЕР_4 строком з 27.07.2012 до 02/16./а.с.38 т.1/

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором №б/н від 17.06.2008 станом на 31.01.2019 становить 127 549,05 грн., із яких: 10 318,64 грн. - заборгованість за кредитом; заборгованість за процентами з 17.06.2008 по 30.12.2017 - 117 230,41 грн./а.с.5-8 т.1/

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідачем не дотримано строк виконання зобов`язання, а тому стягненню із неї підлягає виключно заборгованість за тілом кредиту. Підстави для стягнення відсотків згідно наданого банком розрахунку відсутні, як такі, що не погоджені споживачем послуг.

Апеляційний суд, в межах вимог апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погодитися в повній мірі не може, з таких підстав.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві б/н від 17.06.2008 ОСОБА_1 зазначено, що вона, як позичальник, отримала кредитку «Універсальна, 30 днів льотного періоду» з кредитним лімітом 1 000,00 грн., розмір якого збільшено 21.08.2011 до 10 300,00 грн., із базовою відсотковою ставкою 3% на місяць на залишок заборгованості, що підтверджується її особистим підписом./а.с.37, 39-50, 65 т.1/ Відповідачем не спростовано факт отриманні кредитної картки ПриватБанк зі збільшеним лімітом до 10 300,00 грн., а також її обізнаність із базовою відсотковою ставкою в 3% на місяць, а тому хибними є висновки суду першої інстанції про відсутність домовленостей між сторонами щодо сплати відсотків за користування кредитним коштами.

Подальші висновки районного суду щодо розбіжностей між базовою відсотковою ставкою у заяві позичальника (3% на місяць, що 36% річних) та розрахунком заборгованості, складеним банком (з 01.01.2013 - 30% річних, з 01.09.2014 - 34,80% річних, з 01.04.2015 - 43,20% річних), суперечать попередньо викладеним висновкам районного суду про необізнаність позичальника із такими умовами кредитування.

Тоді як за умови погодженої сторонами кредитного зобов`язання базової відсоткової ставки в 3% на місяць (36% річних) перевірка розміру кредитної заборгованості та її складових на підставі наданих сторонами доказів є процесуальним обов`язком суду, що не потребує спеціальних знань. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 23.01.2018 у справі №755/7704/15-ц, від 16.10.2019 у справі №694/305/16-ц.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведений принцип диспозитивності цивільного судочинства, банк на власний розсуд розпорядився процесуальним правом позивача заявивши до стягнення заборгованість за процентами на період з 17.06.2008 по 31.03.2015 на загальну суму 3 959,31 грн., із базовою відсотковою ставкою за період з 17.06.2008 по 31.12.2012 - 36% річних, з 01.01.2013 до 29.08.2014 - 30% річних та з 01.09.2014 до 31.03.2015 - 34,80% річних на загальну суму.

Разом із цим, погоджений сторонами розмір процентної ставки у 30% річних за період із 01.04.2015 по 30.12.2017 (в межах вимог позову) в односторонньому порядку збільшувався банком до 43,20%.

Відповідно до ч.4 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.ч.1,3 ст.1056-1 ЦК України).

Частиною 4 ст.1056-1 ЦК України визначено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів повідомлення позичальника про зміну відсоткової ставки, а також враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, апеляційний суд приходить до висновку, що вимога банку про стягнення із відповідача заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню на суму 14 061,81 грн.

Розраховуючи заборгованість за відсотками, колегія суддів бере за основу наступну формулу: сума боргу по тілу кредиту х 36% річних : 100 % : 365 днів х кількість днів прострочення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2020 року скасуванню в частині, якою відмовлено у стягненні заборгованості за відсотками, із постановленням нового рішення в цій частині зі стягненням з відповідача 14 061,81 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. У іншій частині залишити судове рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» (19%), на користь останнього з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 364,99 грн. (1 921,00 грн. х 19%) та 547,48 грн. за апеляційну скаргу (2 881,50 грн. х 19%)./а.с.1 т.1, а.с.12 т.2/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2002 року, в частині відмови у стягненні відсотків - скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_6 , МФО №305299) заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 14 061 (чотирнадцять тисяч шістдесят одна) грн. 81 коп.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 912,47 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.07.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська