Справа № 629/760/20
Номер провадження 2/629/544/20
06.07.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого: судді Попова О.Г., за участю секретаря Габор В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю,-
Представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 208,8 кв.м. та господарські будівлі і споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він мешкає з 1999 року, за набувальною давністю. Зазначає, що у 1999 році ОСОБА_1 разом з дружиною переїхали у с. Миколаївка Лозівського району Харківської області в зв`язку з працевлаштуванням у Шебелинське управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз». Їм було надано службове житло - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту працевлаштування, з 1999 року і до теперішнього часу ОСОБА_1 проживає у вищевказаному будинку, за більш ніж 20 років поліпшував стан житлового будинку, робив поточні ремонти, зробив благоустрій подвір`я і земельної ділянки до житлового будинку. За весь час проживання у вищевказаному будинку ніхто претензій до позивача по справі не пред`являв стосовно його проживання у ньому. Після того, як стало питання про оформлення права власності на службове житло працівникам Шебелинського управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (надалі - Управління), у 2016 році були оформлені договори безоплатної оренди користування житла між працівниками та Управлінням. Для спрощення процедури передачі службового житла у приватну власність, Управління передавало житлові будинки та квартири на баланс до сільських рад, на території яких вони знаходились, після чого рішенням сільських рад вказані будинки передавались для безоплатної приватизації їх мешканцям. 31.08.2018 року було утворено об`єднану територіальну громаду, до якої увійшли 23 громади, у тому числі і Миколаївська. В зв`язку з цим ОСОБА_1 не встиг скористатись своїм законним правом на приватизацію службового житла, в такому порядку, як це зробили його співробітники, оскільки житлові будинки, які були на балансі Михайлівської сільської ради Лозівського району Харківської області, перейшли у власність Лозівської міської об`єднаної територіальної громади. Даний факт підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2019 року. Таким чином, вважає доведеним факт набуття позивачем права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 20 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності, справу вирішити на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 1999 року ОСОБА_1 був працевлаштований до Шебелинського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів УМГ «Харківтрансгаз».
Сторонами не заперечується, що подружжю було надано службове житло - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
З моменту працевлаштування, з 1999 року і до теперішнього часу ОСОБА_1 мешкає у вищевказаному будинку.
Після того, як стало питання про оформлення права власності на службове житло працівникам Шебелинського управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (надала - Управління), у 2016 році були оформлені договори безоплатної оренди користуванням житла між працівниками та Управлінням.
Так, 10.03.2016 року між ПАТ «Укртрансгаз» в особі начальника Шебелинського управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» та ОСОБА_1 укладено договір безоплатної оренди користування будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Для спрощення процедури передачі службового житла у приватну власність, Управління передавало житлові будинки та квартири на баланс до сільських рад, на території яких вони знаходились, після чого рішеннями сільських рад вказані будинки передавались для безоплатної приватизації їх мешканцям.
31.08.2018 року рішенням №993 LІІ сесії VII скликання «Про утворення старостинських округів Лозівської міської ради Харківської області», на території даної ради було утворено старостинські округи, що увійшли до міської об`єднаної територіальної громади з адміністративним центром в місті Лозова, у тому числі і Миколаївський. В зв`язку з цим ОСОБА_1 не встиг скористатись своїм законним правом на приватизацію службового житла в такому порядку, як це зробили його співробітники, оскільки житлові будинки, які були на балансі Михайлівської сільської ради Лозівського району Харківської області, перейшли у власність Лозівської міської об`єднаної територіальної громади. що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2019 року.
Суд зазначає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 1,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Як зазначається в листі Верховного суду України від 01.07.2013 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).
Відповідно до п. 11 Постанови, враховуючи положення статей 335 і 334, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.
Згідно з п. 13 Постанови можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, відкрито, безперервно володіє ним більш, ніж 10 років, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на спірний житловий будинок.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку набувальної давності.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи також до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач - Лозівська міська об`єднана територіальна громада в особі Лозівської міської ради Харківської області, адреса: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 1.

Суддя О.Г. Попов