Справа № 712/3359/20
Провадження № 2/712/1418/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2020 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Романенко В.А.
за участю секретаря Назаренко М.О.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, посилаючись на те, що вона являється власником квартири в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1993 року.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2018 року шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.01.1995 року у Черкаському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 22 розірвано.

На сьогоднішній день відповідач, її колишній чоловік, ОСОБА_2 зареєстрований в вище зазначеній квартирі та не знімається з реєстрації добровільно, у зв`язку з чим, створює їй перешкоди у здійсненні її права власності на квартиру, а саме позбавляє її отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію і крім того не оплачує комунальних послуг.

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 підтверджується актом опитування сусідів від 27.02.2020 року, затвердженого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Центральний».

Відповідач ОСОБА_2 з липня 2018 року за адресою реєстрації не проживає, особистих речей його в квартирі не має, ключі віддав добровільно.

Відповідач, як колишній член її сім`ї (колишній чоловік) не проживає в її квартирі понад рік, тобто з липня 2018 року, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право користування її житлом.

Просить усунути перешкоди в користуванні її власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. З заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року справі № 6-2139цс15 викладено правову позицію, відповідно до якої спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов`язання взяти на квартирний облік підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється власником квартири в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1993 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.01.1995 року у Черкаському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 22 розірвано.

На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в вище зазначеній квартирі та не знімається з реєстрації добровільно, у зв`язку з чим, створює позивачу перешкоди у здійсненні її права власності на квартиру, а саме позбавляє її отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію і крім того не оплачує комунальних послуг.

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 підтверджується актом опитування сусідів від 27.02.2020 року, затвердженого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Центральний».

Відповідач ОСОБА_2 з липня 2018 року за адресою реєстрації не проживає, особистих речей його в квартирі не має, ключі віддав добровільно.

Будь-яких перешкод в користуванні вказаним житловим приміщенням позивач відповідачу не чинила, відповідач виселився з спірної квартири добровільно та не користується нею із власних міркувань. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача в квартирі немає, проте заходів зняття з реєстрації відповідач не вживає.

Реєстрація відповідача у спірній квартирі призводить до покладання на позивача надмірних комунальних платежів, а також утворює перешкоди при здійсненні позивачем права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням, чим порушуються права позивача як власника майна.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав.

Сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування житлом, а також підстави та умови, за яких член сім`ї власника втрачає право на користування житлом, врегульовані нормами статті 405 ЦК України та статті 156 Житлового кодексу УРСР, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу УРСР), мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає доведеним, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає власнику в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, а відтак вбачає підстави для захисту порушеного права позивача в обраний ним спосіб - шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280-282 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 19, 76, 81 89, 244, 263-265, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст. 317, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий: