Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі нотаріально посвідченого заповіту 29.10.2009 року державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Брох А.А. їй було видане свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є її рідним братом, який разом із своєю дружиною ОСОБА_3 проживають за місцем своєї реєстрації у зазначеному будинку, не бажаючи знятись із реєстрації в ньому, чим створюють їй перешкоди в користуванні належним їй на праві власності будинком.

Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні вимоги позов підтримала, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, пояснивши, що відповідачі проживають у будинку постійно та були зареєстровані в ньому з дозволу їхнього батька, після смерті якого вона успадкувала це житло. Набувши у власність будинок, ніякого договору щодо користування будинком із відповідачем вона не укладала та їм було придбано нею частину іншого житлового будинку, але вони не хочуть залишити належний їй будинок. Окрім того, маючи намір продати будинок, вона уклала попередній договір купівлі-продажу будинку і майбутній його власник очікує звільнення будинку відповідачами, через що реєстрацією місця проживання відповідачів у будинку їй створюються перешкоди в можливості розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Козирєв І.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх прав. Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у будинку за життя свого батька та проживає в ньому зі своєю дружиною ОСОБА_3 й на теперішній час.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила.

Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що передбачено ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що позивач набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі виданого їй 29.10.2009 року державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Брох А.А. свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 1-902. Виникнення у позивача права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 26.12.2012 року.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) ПП «ВЖРЕП № 15» від 25.09.2019 року відповідачі проживають та зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_2 з 1986 року, а ОСОБА_3 з 1980 року.

Зважаючи на те, що внаслідок спадкування за заповітом позивач набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а право користування відповідачів є похідним від права власності колишнього власника будинку ОСОБА_4 , тому у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно від нього до позивача відповідачі втратили право користування ним.

Таким чином, оскільки позивач, набувши у власність спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , договору про надання у користування цим житловим приміщенням з відповідачами не укладала, суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідачів у даному житловому приміщенні порушуються права позивача як власника та створюються їй перешкоди у здійсненні нею права власності власним нерухомим майном, у зв`язку з чим її права підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 391 ЦК України.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідачів судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, що підтверджено документально.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер у справі відсутній у зв`язку з неможливістю однозначної ідентифікації фізичної особи згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запит суду).

Повне судове рішення складено 30.06.2020 року.

Суддя Л.М. Семенцова