Справа № 216/6435/18
Провадження № 2/216/906/20
РІШЕННЯ

іменем України

22 травня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гуртового С.В.,

представника відповідача Шаповалової М.І ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що з 17.10.1989 по 31.08.2015 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з підприємством об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, працюючи на посаді начальника механічної дільниці. 27.10.2014 ОСОБА_1 , знаходячись на робочому місці, отримав ушкодження здоров`я у вигляді травми. Нещасний випадок стався за таких обставин. Протягом липня-жовтня 2014 року позивача та інших робітників механічної майстерні було залучено до виконання робіт з перекриття покрівлі на допоміжному приміщенні будівельної дільниці та приміщенні, де знаходився координатно-розточний верстат. 27 жовтня 2014 року ОСОБА_1 та присутні колеги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримали від головного інженера ОСОБА_7 завдання на продовження покрівельних робіт по настилу шиферу з допоміжного приміщення будівельної дільниці над приміщенням координатно-розточного верстата. Того ж дня, приблизно о 14.00 год ОСОБА_1 , перебуваючи на покрівлі складу збереження товарно-матеріальних цінностей, при підході для підйому чергового листа шиферу на покрівлю, послизнувся і впав з покрівлі на землю лівим боком. Коли він опритомнів, то відчув сильний біль в лівій стороні тіла та побачив, що ліва ступня неприродно вивернута в середину, сам піднятися не зміг. Після цього працівники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 допомогли йому підвестися та завели його до центрального входу механічної дільниці, де травмований ОСОБА_1 телефоном повідомив про цей випадок головному інженеру ОСОБА_7 та інженера з охорони праці ОСОБА_8 . У проміжку часу з 14.15 год до 15.15 год, на автобусі підприємства, яким керував ОСОБА_9 , у супроводі інженера з охорони праці ОСОБА_8 , медичної сестри ОСОБА_10 , робітників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , його доправили до КЗ «Криворізька міська лікарня №3» ДОР», де після огляду лікарем-травматологом його направили до КЗ «Криворізька міська лікарня №1»ДОР». На приймальному відділенні черговим лікарем він був направлений на рентген, після чого лікар вправив стопу, направив на повторний рентген та наклав гіпс. Алкоголь в крові не виявлений. Лікарем було видано довідку, на підставі якої 28.10.2014 був виданий листок непрацездатності з діагнозом «закритий під таранний вивих лівої ступні. Шифр згідно з МКБ-10-S93.3». Відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 «Про затвердження Класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості» травма відноситься до категорії тяжких. 24.11.2014 позивач подав до профспілкової організації підприємства заяву, в якій вказав, що травма ним отримана по дорозі з роботи додому та не пов`язана з трудовою діяльністю. Мотивами для подання такої заяви стало те, що ОСОБА_1 хотів уникнути притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про охорону праці. Крім того, як йому пояснила голова профспілки ОСОБА_11 неможливо здійснити оплату листка тимчасової непрацездатності без отримання від нього пояснювальної записки про те, що травма сталася в побуті. В порушення вимог ЗУ «Про охорону праці», розслідування нещасного випадку на підприємстві не проводилося. Лише після звернення позивача зі скаргою до прокуратури, пере направленою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та на виконання припису Держпраці від 20.10.2016 №6-1.1 було утворено комісію та за результатами розслідування нещасного випадку складено Акт за формою Н-5, згідно зі змісту якого нещасний випадок визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом. Позивач вважає, що розслідування нещасного випадку проведено з такими порушеннями: 1) в п. 16 зазначеного акту вказано, що свідки відсутні, що суперечить поясненням ОСОБА_1 , який зазначає їх поіменно, разом з цим їх не було допитано та їх свідчення не враховані під час складання висновку комісії; 2) згідно з висновком КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 30.11.2016 встановлено у позивача травму, механізм утворення якої від сили, що направлено ззовні у внутрішню поверхню лівої стопи відносно продольної вісі кінцівки, не виключено як при падінні з висоти, що перевищує власний зріст, так і не виключено при механізмі дорожньо-транспортної пригоди (водій автомобіля, пассажир заднього сидіння). Такий механізм отримання травми відповідає посненням ОСОБА_1 щодо отримання травми внаслідок падіння з покрівлі приміщення; 3) розбіжності в медичних документах щодо часу надання медичної допомоги ОСОБА_1 , викладені в п. 13 Акту Н-5 трактуються не на користь потерпілого, зокрема, після травмування його доправили до лікарні, спочатку до КЗ «Криворізька міська лікарня №3» ДОР», потім до КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР». У довідці КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» від 18.11.2016 зазначено, що ОСОБА_1 звертався до приймального відділення закладу 27.04.2014 о 15.20 з приводу травми. У довідці КЗ «Криворізька міська лікарня №3» ДОР» від 15.11.2016 зазначено, що згідно з записами в картці амбулаторного хворого медична допомога з приводу травми ОСОБА_1 була надана КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» 27.10.2014 о 16.40 год. Враховуючи, що наданню медичної допомоги передували отримання травми, переодягнення потерпілого, повідомлення керівництва про подію та транспортування потерпілого, нещасний випадок, який став причиною травми, мав відбутися в робочий час.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить: визнати таким, що пов`язаний з виробництвом нещасний випадок, що стався 27 жовтня 2014 року на території підприємства об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, та спричинив ушкодження здоров`я; зобов`язати підприємство об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих скласти акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1.

У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні. Надала відзив на позовну заяву, який обґрунтовувала тим, що 21.10.2016 в.о. директора ПОГ Криворізьке УВП УТОС ОСОБА_12 отримала припис №6-1.1 від 20.10.2016 заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольова К.В. щодо розслідування нещасного випадку, який зі слів ОСОБА_1 стався з ним 27.10.2014 під час виконання покрівельних робіт на допоміжному приміщенні будівельної дільниці і приміщенні, де знаходиться координативно-розточний верстат, які виконувалися за розпорядженням керівництва підприємства. Комісія, утворена наказом від 25.10.2016 №113 по підприємству об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, провела з 25.10.2016 по 14.12.2016 розслідування нещасного випадку, який зі слів ОСОБА_1 стався під час падіння з покрівлі складу збереження матеріальних цінностей, який є прилеглим до приміщення, де знаходиться координатно-розточний верстат та допоміжне приміщення будівельної дільниці. Під час розслідування нещасного випадку комісією встановлено, що письмові пояснення ОСОБА_1 щодо обставин нещасного випадку не знайшли свого підтвердження у осіб, на яких він вказав, а саме: працівників механічної майстерні фрезерувальника ОСОБА_13 , слюсаря-інструментальника ОСОБА_14 , які згідно зі своїми письмовими поясненнями не приймали участі в ремонті покрівлі та про нещасний випадок дізналися 28.10.2014. Дослідивши матеріали розслідування, комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що згідно з п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 № 1232, нещасний випадок вважається не пов`язаним з виробництвом, тому що стався не під час виконання начальник механічної дільниці ПОГ Криворізького УВП УТОС ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків та не на території підприємства. Також, комісія визнала нещасний випадок з ОСОБА_1 таким, що не пов`язаний з виробництвом. За результатами розслідування комісією складено акт від 14.12.2016 за формою Н-5. Крім того, у відзиві зазначено, що розпоряджень щодо виконання робіт на покрівлі допоміжної дільниці 27.10.2014 ОСОБА_1 не було. Необхідності знаходитися ОСОБА_1 на покрівлі складу збереження матеріальних цінностей 27.10.2014 також не було. В медичному пункті в амбулаторному журналі відсутній запис щодо звернення ОСОБА_1 з приводу травми 27.10.2014. У письмових поясненнях ОСОБА_1 від 24.11.2014 вказано, що він отримав травму по дорозі додому, наздоганяючи маршрутний автобус по вул. Українській, перестрибуючи бордюр, впав на ліву ногу та вивернув стопу. Таким чином, як свідчать фактичні обставини справи, нещасний випадок, який стався з позивачем 27.10.2014, не пов`язаний з виробництвом, а акт проведення розслідування нещасного випадку від 14.12.2016 за формою Н-5 комісією складено правомірно.

Суд, вислухавши позивача, його представника та представника відповідача, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 за № 1232, який діяв на момент виникнення правовідносин.

Згідно зі ст. 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини шостої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду, зокрема, згідно з Законом «Про охорону праці» і Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених постановою Кабінету Міністрів України затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року N 623.

Судом встановлено, що з 17.10.1989 по 31.08.2015 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з підприємством об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, працюючи на посаді начальника механічної дільниці, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 6-7).

Позивач зазначає, що 27.10.2014 приблизно о 14.00 год, він, перебуваючи на покрівлі складу збереження товарно-матеріальних цінностей, при підході для підйому чергового листа шиферу на покрівлю, послизнувся і впав з покрівлі на землю лівим боком, внаслідок чого отримав травму. 28.10.2014 був виданий листок непрацездатності з діагнозом «закритий під таранний вивих лівої ступні. Шифр згідно з МКБ-10-S93.3». Відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 «Про затвердження Класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості» травма відноситься до категорії тяжких. 24.11.2014 позивач подав до профспілкової організації підприємства заяву, в якій вказав, що травма ним отримана по дорозі з роботи додому та не пов`язана з трудовою діяльністю (а.с. 20).

12.09.2016 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Криворізької місцевої прокуратури №3, яку перенаправлено до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та на виконання припису Держпраці від 20.10.2016 №6-1.1 було утворено комісію.

За результатами розслідування нещасного випадку складено Акт за формою Н-5, затверджений в.о. директора ПОГ Криворізького УВП УТОС 15.12.2016 (а.с. 8-14), згідно з висновком якого вбачається, що нещасний випадок з ОСОБА_1 визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, надав до суду безліч медичних довідок, зокрема:

- довідку КЗ «Криворізька міська лікарня №1 ДОР» від 18.11.2016 № 2043 (а.с. 15), зміст якої вказує, що ОСОБА_1 звертався до приймального відділення 27.10.2014 о 15.20 год з приводу травми;

- довідку КЗ «Криворізька міська лікарня №1 ДОР» від 21.10.2016 №21.10 (а.с. 16), в якій зазначено, що ОСОБА_1 27.10.2014 звертався до приймального відділення закладу та після огляду лікаря-травматолога йому був встановлений діагноз: закритий під таранний вивих лівої ступні. Шифр згідно з МКБ-10 S 93.3. Згідно з наказом МОЗ України № 370 від 04.07.2007 «Про затвердження Класифікатора поділу травм за ступенем тяжкості» травма відноситься до важких;

- довідку КЗ «Криворізька міська лікарня №3» ДОР» від 15.11.2016 №1462 (а.с. 17) зі змісту якої вбачається, що згідно з записами в амбулаторній карті ОСОБА_1 вперше звернувся за медичною допомогою з приводу травми, що відбулася 27.10.2014, до приймального відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №3» ДОР» 27.10.2014 о 16.40 год. У довідці, виданої КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» не було вказано обставини та час травмування. Наступного дня 28.10.2014 ОСОБА_1 був оглянутий у травматологічному кабінеті об 11.40 год. Під час огляду, зі слів ОСОБА_1 було зафіксовано, що травма відбулася 27.10.2014 по дорозі з роботи о 16.30 год;

- довідку КЗ «Криворізька міська лікарня №1 ДОР» від 19.11.2018 № 1883 (а.с. 31) з якою вбачається, що рентгенологічне обстеження з приводу травми ОСОБА_1 було проведено 27.10.2014;

- довідку КЗ «Криворізька міська лікарня №3» ДОР» від 26.10.2016 № 1371 (а.с. 38) в якій зазначено, що травма, отримана ОСОБА_1 27.10.2014 о 16.00 год за своїм видом є побутовою, за класифікацією важка.

Суд, дослідивши вказані медичні довідки, прийшов до висновку про відсутність інформативної доказової бази щодо предмету спору. Так, встановлено, що ОСОБА_1 травмувався 27.10.2014, у зв`язку з чим звертався до медичних закладів за допомогою, між тим, травму класифіковано як важку та за своїм видом є побутовою, що спростовує позицію позивача, який наполягає на тому, що його травмування відбулося на виробництві.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок спеціаліста судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Криворізького міжрайонного відділу за №2223 від 29.11.2016 (а.с. 18-19) згідно з яким встановлено, що виявлене у ОСОБА_1 ушкодження у вигляді подтараного вивиху лівої стопи за характером відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесному ушкодженню, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. Механізм утворення даного вивиху стопи дія сили, що направлена з зовні у внутрішню поверхню лівої стопи відносно продольної вісі кінцівки, що можливо при падінні з висоти, що перевищує власний зріст обстежуваного, на зовнішній край стопи, а також не виключена вірогідність при механізмі дорожньо-транспортної пригоди (водію автомобілю, пасажиру заднього сидіння).

Вказаний висновок спеціаліста вказує на можливість отримання травми при падінні з висоти, що перевищує власний зріст обстежуваного, разом з цим, не виключається вірогідність отримання травми при механізмі дорожньо-транспортної пригоди, а тому, суд не може вважати висновок таким, що носить важливу доказову базу тих обставин, на які посилається позивач у своєму позові.

Також позивачем було надано диск з аудіо записом розмови невстановлених осіб, яких позивач визначає як себе та керівника підприємства (а.с. 30), дослідивши який, суд встановив, що між вказаними особами велась розмова про можливість врегулювання спірних питань в досудовому порядку, зокрема мова йшла про компенсації за затримку виплати заробітної плати, що загалом не стосується предмету спору, а тому є неналежним доказом у даній справі.

Частина 6 статті 13 та стаття 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачають, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. При цьому, перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про охорону праці», передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності чи у фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, на час настання нещасного випадку, визначав Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 за № 1232, який був чинний на момент виникнення правовідносин та втратив чинність від 01.07.2019.

Відповідно до вказаного Порядку №1232 комісією з проведення розслідування нещасного випадку, утвореною роботодавцем, складається акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передається роботодавцеві для затвердження.

У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Згідно з п.23 Порядку №1232 нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівникові підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

Відповідно до пунктів 33, 34 Порядку №1232 контроль за своєчасністю та об`єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві профспілки. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку. Посадова особа органу Держпраці в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов`язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою-підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держпраці може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється.

Відповідно до пункту 36 вказаного Порядку №1232, спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держпраці або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми.

Пункт 54 вказаного Порядку №1232передбачав, що у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об`єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.

Як вбачається зі змісту припису №1/6.5 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 29.01.2019, 28.12.2018 (а.с. 93-95) ОСОБА_1 у зв`язку з незгодою з висновками про обставини та причини настання нещасного випадку звернувся зі скаргою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

З акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 27.10.2014 о 14.00 год від 26.04.2019 (а.с.117-125) встановлено, що в результаті проведення з 30.01.2019 по 26.04.2019 повторного розслідування нещасного випадку комісія прийшла до висновку, що через розбіжності, виявлені в документах та пояснення опитаних, неможливо встановити місце і час нещасного випадку, тому нещасний випадок з начальником механічної дільниці ОСОБА_1 визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом та не підпадає під дію п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві.

Вказаний акт - рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку, відповідно до пункту 54 Порядку, позивачем ні до відповідного органу Держпраці, ні у судовому порядку оскаржено не було, щодо його неправомірності чи необґрунтованості позивачем не заявлено.

Таким чином, відповідно до наведених вище норм, у випадку незгоди з висновками комісії за результатами повторного розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, він має право оскаржити відповідне рішення комісії про такі результати до посадової особи органу Держпраці, що відповідає належному способу захисту його прав, передбаченому чинним законодавством України. А у разі незгоди з рішенням посадової особи органу Держпраці, воно може бути оскаржено у судовому порядку.

Однак, позивач звернувся до суду з позовними вимогами, що не відповідають зазначеному вище способу захисту та є підставою для відмови у їх задоволенні.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 за № 1232, який діяв на момент виникнення правовідносин, ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до підприємства об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: підприємство об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шмідта, буд. 6.

Повний текст рішення виготовлений 10 червня 2020 року.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов