Справа № 263/7157/20
Провадження № 2-о/263/295/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Момот А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання особи на території України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України з 18 червня 1980 року до 24 серпня 1991 року . Заява мотивована тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі 1-го Травня Касум-Ісмаїловського району Азербайджанської РСР. З 11 травня 1977 року до 30 травня 1979 року проходив службу в лавах РСР. У червні 1980 року приїхав жити і працювати у м. Донецьк. 05.06.1980 року було прийнято на військовий облік Пролетарським РВК м. Донецька. 18.06.1980 року його було прийнято на службу до органів внутрішніх справ Донецького міськвиконкому. 01.11.1982 році було звільнено з вищезазначеної організації. Після чого він прийняв рішення переїхати жити і працювати до м. Маріуполя (Жданова) Донецької області. У 1983 році він вступив до Маріупольського Металургійного інституту і в 1989 році закінчив повний курс Одеського технологічного інституту харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова. 04 березня 1986 року, він був працевлаштований до Жданівської харчосмакової фабрики на посаду лаборанта у концентратний цех. 15 квітня 1986 року його було переведено на цьому ж підприємстві до цеху безалкогольних напоїв на посаду прийомоздавача. 02 грудня 1986 року у будинку одруження м. Жданова (Маріуполя) було укладено шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього з дружиною народилася донька - ОСОБА_3 . 15 травня 1990 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя шлюб з ОСОБА_2 було розірвано, але вони продовжували мешкати разом. Для забезпечення дружини і доньки у липні 1994 року ним було прийняте рішення поїхати на заробітки до Нижнього Новгороду. З цього приводу, 05 липня 1994 року його було знято з військового обліку Жовтневим РВК м. Маріуполя. 17 грудня 2001 року він отримав паспорт громадянина Російської Федерації. З моменту вступу до Маріупольського Металургійного інституту 05.09.1983 році, він проживав за адресою: АДРЕСА_1. Після укладання шлюбу у 1986 році, мешкав разом із родиною і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 у житловому кооперативі «Уют» , а отже в Україні, станом з 05.09.1983 року по 05.07.1994 року, але станом на 2020 рік архівні дані щодо офіційної реєстрації останнього у житловому кооперативі « Уют » не збереглися. Таким чином, він в період з 05.09.1983 року по 05.07.1994 року, із своєю дружиною та донькою мешкав на території України та нікуди не виїжджав за її межі. 12 листопада 2019 року він з метою об`єднання родини перетнув державний кордон України. 15.01.2020 року йому Центральним РВ у м. Маріуполі було продовжено строк перебування на території України до 13.04.2020 року. Одночасно 15.01.2020 року ним було оформлено та подано заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі того, що його дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася або постійно проживала до 24 серпня 1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України". 25 березня 2020 року у телефонному режимі, спеціалістом Центрального районного відділу державної міграційної служби України м. Маріуполя, було повідомлено, що відповідно до поданої заяви про отримання громадянства від 15.01.2020 року, прийшла резолюція від Головного управління ДМС у Донецькій області із відмовою та рекомендацією встановити юридичний факт його мешкання на території України до 24 серпня 1991 року у судовому порядку. Тому, уточнивши позовні вимоги, просить суд заяву задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутністю.

Заінтересована особа ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області Шангіна І.Л. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не має.

Суд, дослідивши матеріали справи надійшов до висновку про необхідність задоволення заявлений вимог с наступних підстав:

Суду представлено свідоцтво про народження ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі 1-го Травня Касум-Ісмаїловського району Азербайджанської РСР.

З 11 травня 1977 року до 30 ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 проходив службу в лавах РСР, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 , 05.06.1980 року останнього було прийнято на військовий облік Пролетарським РВК м. Донецька, а 18.06.1980 року було прийнято на службу до органів внутрішніх справ Донецького міськвиконкому. 01.11.1982 році було звільнено з вищезазначеної організації.

У 1983 році ОСОБА_1 вступив до Маріупольського Металургійного інституту і в 1989 році закінчив повний курс Одеського технологічного інституту харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 21.06.1989р.

04 березня 1986 року, ОСОБА_1 був працевлаштований до Жданівської харчосмакової фабрики на посаду лаборанта у концентратний цех. 15 квітня 1986 року його було переведено на цьому ж підприємстві до цеху безалкогольних напоїв на посаду прийомоздавача, 15 жовтня 1991 року ОСОБА_1 було звільнено з Жданівської харчосмакової фабрики за власним бажанням, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_3 .

02 грудня 1986 року у будинку одруження м. Жданова (Маріуполя) було укладено шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після укладення шлюбу присвоєні прізвища, чоловікові - ОСОБА_1 , дружині - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_4 .

15 травня 1990 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя шлюб з ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_5 .

05 липня 1994 року ОСОБА_1 було знято з військового обліку Жовтневим РВК м. Маріуполя.

17 грудня 2001 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина Російської Федерації.

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 перетнув державний кордон України.

15.01.2020 року йому Центральним РВ у м. Маріуполі було продовжено строк перебування на території України до 13.04.2020 року. Одночасно 15.01.2020 року ОСОБА_1 було оформлено та подано заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі того, що його дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася або постійно проживала до 24 серпня 1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, особа, яка сама або хоча б один з її родичів народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або хто сам або хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу України, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника. Дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України " Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Приймаючи до уваги надані суду документи, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, а саме встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , постійно проживав з 18 червня 1980 року до 24 серпня 1991 року на території Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Керуючись ст.ст.293,294,315, 258,259,263 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання особи на території України- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , постійно проживав з 18 червня 1980 року до 24 серпня 1991 року на території Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г.Васильченко