Справа № 161/695/20
Провадження № 2-п/161/56/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2020 Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2020 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 25.09.2009 року, актовий запис №1369, було розірвано (а.с. 55-56).

17.04.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 20.03.2020 року. На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що судом в ході розгляду справи, відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2020 року, сторонам провадження надався строк на примирення терміном на 1 місяць. Однак, оскаржуване судове рішення було винесене 20.03.2020 року, тобто до спливу місячного терміну на примирення. Крім того, судову повістку із зазначенням дати та часу судового розгляду, призначеного на 20.03.2020 року, він не отримував, а відтак не був належним чином повідомленим про судове засідання, за наслідками проведення якого було постановлено заочне рішення, яке є предметом оскарження. Враховуючи викладене, просить суд скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2020 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 62-65).

До початку судового засідання від позивачки та її представника надійшла спільна заява, відповідно до якої вони просять суд розгляд заяви про перегляд заочного рішення проводити за їх відсутності та залишити її без задоволення (а.с. 86).

Від представника заявника (відповідача) до початку судового розгляду надійшла заява з проханням відкласти судове засідання у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі (а.с. 82-85).

Однак, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за заявою представника заявника, оскільки за наслідками проведення судового засідання, яке було призначено на 25.06.2020 року, наступна дата судового розгляду (02.07.2020 року о 09:15 год.) була погоджена судом із сторонами.

За таких обставин, суд відноситься критично до заяви представника заявника про відкладення розгляду справи та вважає за можливе провести її розгляд на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Так, свою відсутність в судовому засіданні, яке було призначено судом на 20.03.2020 року о 09:30 год., заявник обгрунтовує його неналежним повідомленням про дату та час розгляду справи, зокрема тим, що судової повістки він не отримував.

Однак, вищевказані доводи суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник (відповідач) ОСОБА_1 під час розгляду справи та до постановлення оскаржуваного судового рішення звертався до суду із заявами про надання строку для примирення та про відкладення розгляду справи.

Вищевказане свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність судового провадження, в якому він є стороною.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, виходячи з вищевказаної практики Європейського Суду, ОСОБА_1 знаючи про наявність судового провадження, в якому він є стороною, був зобов`язаний вжити заходів з метою з`ясування дати та часу розгляду справи.

Разом з тим, до початку судового засідання, призначеного на 20.03.2020 року о 09:30 год., за наслідками проведення якого було винесено оскаржуване рішення, ОСОБА_1 18.03.2020 року (за Вх. № 14240/20-Вх) та 19.03.2020 року (за Вх. № 14455/20-Вх) звертався до суду із заявами про відкладення розгляду справи (а.с. 49-52).

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вищезазначені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що ОСОБА_1 було відомо про дату та час судового розгляду, призначеного на 20.03.2020 року о 09:30 год., а доводи останнього про зворотне є надуманими.

Крім того, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2020 року, не містить посилання на будь-який доказ, що має істотне значення для вирішення справи.

Отже, у даному випадку відсутні передбачені законом підстави для скасування заочного рішення суду, які імперативно визначені главою 11 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2020 року залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Роз`яснити сторонам, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд.

Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук