ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 711/9728/19
Провадження № 22-ц/821/1016/20
Категорія: 310010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2020 року (ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Демчика Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтований тим, що 14 липня 2018 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №1016, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 14 липня 2018 року. Спільних дітей від шлюбу вони не мають. З жовтня 2019 року позивачка з відповідачем почали проживати окремо, сімейне життя між ними не склалося і сімейні стосунки припинилися, вони не ведуть спільного господарства.

Також позивачка ОСОБА_1 вказує, що причиною розірвання шлюбу стали діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призводило до постійних сварок та непорозумінь, а також небажання відповідача мати дітей та займатись їх вихованням.

ОСОБА_1 зазначає, що вони з відповідачем різні за характерами, збереження сім`ї неможливо та суперечить їх інтересам, а тому примирення між ними неможливе, почуття любові, взаємоповаги між ними втрачено, відповідач є для неї чужою людиною, а шлюб залишився між ними лише формальністю. На даний час позивачка перебуває у стосунках з іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб та створити повноцінну сім`ю. Спору про поділ майна, яке є їхньою спільною власністю, на час звернення до суду, не виникає.

Також позивачка вважає шлюб з ОСОБА_2 таким, що виявився невдалим, їхня сім`я остаточно розпалася.

Вважаючи, що шлюб припинив існування і тому зберегти його неможливо, позивачка ОСОБА_1 просила шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 14 липня 2018 року, актовий запис №1016, розірвати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 липня 2018 року у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №1016.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 05 травня 2020 року, ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення таким, що прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права, просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2020 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги клопотання відповідача про направлення йому копії позовної заяви, ухвали про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи попри його заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням за кордоном та закриті аеропорти через поширення коронавірусної інфекції. Про розгляд справи судом йому стало відомо з мережі Інтернет, офіційного сайту судової влади України.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до Порядку про проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів), затверджений постановою Кабінету Міністрів України №262, всі особи, які здійснюють перетин державного кордону підлягають обсервації (ізоляції) шляхом госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), а тому він не міг бути присутнім у судовому засіданні.

Також ОСОБА_2 зазначає, що позивачка також була відсутня у судовому засіданні, адже разом із ним перебувала у Австралії і він дійсно вживав заходів, спрямовані на примирення подружжя. Вважає, що суд в порушення вимог закону повинен був вжити заходів до примирення подружжя та забезпечити участь у судовому засіданні обох сторін, проте суд відмовив у задоволенні його клопотання про надання строку для примирення, повно та всебічно не з`ясував фактичні взаємини подружжя.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 28 травня 2020 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Масюк В.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2020 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив на апеляційну скаргу, мотивовано тим, що позивач ОСОБА_3 з метою розлучення з відповідачем приїхала з Австралії на територію України, де уклала договір про надання юридичних послуг та представництво її інтересів в суді та подала позов до Придніпровського районного суду м. Черкаси. У позовній заяві позивач зазначила, щоб розгляд справи проводили без її участі, а під час розгляду справи представник позивача адвокат Масюк В.В. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, в якій просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, так як в Україні було введено карантин в зв`язку з поширенням COVID-19 та закрито міжобласне сполучення.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що на думку позивача ОСОБА_1 , їхній шлюб виявився невдалим, сім`я розпалася, з жовтня 2019 року вона з чоловіком ОСОБА_2 проживають окремо, збереження сім`ї неможливо і суперечить їхнім інтересам, а тому примирення між ними неможливо. На даний час позивач має стосунки із іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб та створити повноцінну сім`ю. Позивач вважає, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу оскільки ОСОБА_2 залежить від її візи, у разі їхнього розлучення відповідач має перейти на іншу візу або залишити ОСОБА_4 . Також позивач заперечує проти доводів ОСОБА_2 щодо вжиття ним заходів до примирення, оскільки це не відповідає дійсності, так як останній ніяких заходів не вживав, а з грудня 2019 року вона постійно проживає з іншим чоловіком. Звертає увагу, що вона особисто надсилала копію позовної заяви з додатками за адресою реєстрації відповідача, вказаною ним особисто в апеляційній скарзі. Апелянтом в апеляційній скарзі не наведено заперечень щодо змісту позовних вимог, а заяви, адресовані Придніпровському районному суду м. Черкаси від 05 лютого та 14 березня 2020 року про відкладення розгляду справи та заява про надання строку для примирення від 01 квітня 2020 року, не містять підпису відповідача, завірені (що копія вірна) невідомим підписом, в той час, коли відповідач перебуває за кордоном в Австралії. Підтверджуючих документів уповноваженої особи на право підпису відповідачем не надано, а сама апеляційна скарга підписана невідомою особою і невідомо яким чином надіслана Черкаському апеляційному суду, оскільки надіслана у час перебування відповідача в Австралії.

Представник позивача та позивач вважають апеляційну скаргу безпідставною, сфальсифікованою оскільки вона подана і не підписана належним апелянтом.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 червня 2020 року призначено розгляд апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 липня 2018 року зареєстрували шлюб в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №1016 (а.с.8).

Шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Вирішуючи спір, суд, з дотриманням вимог статей 89, 263, 264 ЦПК України, встановивши, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував відповідно до статті 111 СК України заходи примирення подружжя апеляційний суд відхиляє, як безпідставні.

За таких обставин висновок суду про наявність підстав для розірвання шлюбу є правильним, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а відмова суду у розірванні шлюбу могла б свідчити про примушування ОСОБА_1 до шлюбу проти її волі.

Доводи апеляційної скарги загалом зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 643/5316/18.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу попри наявність заяв ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи від 05 лютого та 14 березня 2020 року безпідставні.

Так, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Дану справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 09 квітня 2020 року.

До початку розгляду справи по суті 09 квітня 2020 року відповідач клопотання про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції не надсилав.

06 квітня 2020 року ОСОБА_2 направив суду заяву про надання строку примирення, яка була вирішена по суті ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2020 року. Вказана ухвала, зокрема, аргументована тим, що позивач та її представник наполягають на задоволенні позовних вимог, протягом строку з дня відкриття провадження по справі по день судового засідання на протязі чотирьох місяців відповідачем не вживались заходи щодо примирення між подружжям, а тому заява про надання строку на примирення, на думку суду, є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. При цьому, суд у своїй ухвалі вказує на те, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити інтересам позивача.

Таким чином, оцінивши наявні по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені відповідачем ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.О. Єльцов

Л.В. Нерушак