Справа № 278/1810/20
УХВАЛА

15 липня 2020 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначив, що наявні реальні ризики того, що відповідач відчужить належне йому майно, у зв`язку з чим ухилиться від реального виконання рішення суду.

У зв`язку з наведеним, заявник просить суд накласти арешт на належне ОСОБА_2 майно, а саме:

1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

1 АДРЕСА_3 частину земельної ділянки площею 0,0974, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :02:002:1007;

1/2 частину земельної ділянки площею 0,0968, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :02:002:1006;

1/2 частину земельної ділянки площею 0,0974, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :02:002:1005;

1/2 частину земельної ділянки площею 0,0966, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :02:002:1004;

житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Дослідивши зазначену заяву, суд дійшов таких міркувань.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

На переконання суду наведені позивачем обставини не є достатньою підставою для застосування судом заходів для забезпечення.

Позивачем не наведено жодних фактичних обставин, з якими б могло бути пов`язане застосування забезпечення позову, якими б могли бути вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, без грошової оцінки зазначеного майна суд позбавлений можливості встановити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення, у зв`язку з чим вважає за потрібне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік