Провадження № 2-з/521/158/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

07 липня 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Леонов О.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої порушенням правил безпеки дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 огли та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданою порушенням правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. В якому просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 71 236 гривень 79 копійок (сімдесят одну тисячу двісті тридцять шість гривень79 копійок) та моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень 00 копійок (триста тисяч гривень).

Разом з позовною заявою, позивачем подано заява про забезпечення позову в якій вона просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно:

- 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою:

АДРЕСА_4 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_5

- автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 .;

заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру права власності речових прав на нерухоме майно, а також заборонити проведення будь-яких реєстраційних дій, реєстрацію, зняття з реєстрації, щодо наступного майна:

- 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою:

АДРЕСА_4 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_5 .

Заява про забезпечення позову обґрунтовується наступним.

Позивач зазначає, що правовою підставою позову є наступні обставини. 14.10.2019 року приблизно о 13 годині 28 хвилин позивачка знаходилася на регульованому світлофором перехресті вулиць Івана та Юрія Лип та вулиці Академіка Філатова рухаючись в сторону вулиці Героїв Крут (у Малиновському районні м. Одеси), після загоряння зеленого світла для пішохода розпочала перехід дороги на зелений сигнал світлофора ОСОБА_2 знаходячись за кермом технічно справного автомобіля «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_3 порушуючи правила дорожнього руху України, а саме п. 2.3., 16.2., 18.2. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, не надавши позивачці можливості завершити перехід вулиці здійснив наїзд на неї, завдавши їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, перелому грудини в середній третині, перелом 3-6-го лівих ребер, забій легенів, перелом лівої малогомілкової кістки в верхній третині, забійно рвану рану в ділянці лівого колінного суглоба, синці та садини голови, верхніх та нижніх кінцівок, синці грудної клітини, після наїзду на ОСОБА_1 , швидкою допомогою її було доставлено до приватної клініки INTOSANA - ТОВ Медичний центр «Медікал».

За наслідком вказаних подій, було відкрито кримінальне провадження.

Під час розгляду кримінальної справи № 521/65/20 у Малиновському районному суді м. Одеси, ОСОБА_2 свою вину визнав, та повідомив, що позивачка не отримає жодного відшкодування, тому як на ньому жодного майна не зареєстровано, страховку він також не оформлював. Офіційно ніде не працює.

Після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи позивачу стало відомо, що автомобіль «TOYOTA CAMRY» 2006 року випуску державний номер НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_2 .

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну автомобілем «TOYOTA CAMRY» 2006 року випуску державний номер НОМЕР_3 не було застраховано.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 за ОСОБА_3 зареєстровано наступне майно

- автомобіль TOYOTA CAMRY 2006 року випуску державний номер НОМЕР_3

- 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_6 (копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213763271 від 24.06.2020 додано до позовної заяви);

- 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 (копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213763271 від 24.06.2020 додається), двокімнатна квартира зареєстрована за ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 дівоче прізвище ОСОБА_3 (копія свідоцтва про шлюб також додано до позовної заяви).

Враховуючи, що вище вказані особи не являються громадянами України, з метою забезпечення належного виконання рішення суду та з метою запобігання порушенню прав, позивачка просить суд вжити заходи забезпечення позову передбачені діючим законодавством.

На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову ОСОБА_1 або призведе до затягування розгляду справи.

При цьому, на підтвердження наявності між сторонами спору, існування реальної загрози невиконання рішення про задоволення позову та відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам позивачем додано до позовної заяви всі належні та допустимі докази про такі обставини.

В результаті вивчення матеріалів справи, суд приходитись до висновку про можливість вжиття заході забезпечення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що даний спір виник з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як вбачається з матеріалів справи ДТП сталось у Малиновському районні м. Одеси, тому справа підсудна Малиновському районному суду м. Одеси.

Розмір завданої Відповідачами майнової шкоди (матеріальних збитків) позивачем визначено суму в розмірі 71 236 гривень 79 копійок, а відшкодування моральної шкоди оцінено позивачем у розмірі 300 000,00 грн.

З позовної заяви вбачається, що відповідачі не відшкодували позивачу шкоди. З наведеного видно, що між сторонами дійсно існує спір.

Відповідачу ОСОБА_3 належить 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213763271 від 24.06.2020 року. Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з державного реєстру іпотек відсутні.

Також, ОСОБА_3 належить 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 . Загальна вартість нерухомого майна 10 008 грн., що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213763271 від 24.06.2020 додається), вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_6 . Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з державного реєстру іпотек відсутні.

Також, ОСОБА_3 належить автомобіль TOYOTA CAMRY 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Загальна вартість після ДТП не визначена.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004усправі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову по суті-це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, та, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Способи забезпечення позову, про застосування яких просить заявник, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України заходи забезпечення позову розглядаються судом у відсутність сторін, без повідомлення учасників справи.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та з огляду на те, що між сторонами по справі виник спір про відшкодування шкоди з метою відновлення порушених прав, суд вважає можливим накласти арешт на наступне майно: 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_3 , 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 , автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру права власності речових прав на нерухоме майно, а саме відносно: 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_3 , 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 . При цьому, невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких позивач звернулася до суду.

Разом з цим, суд вважає необгрунтованою вимогу позивача в частині заборони проведення реєстрації, зняття з реєстрації у об`єктах нерухомості, оскільки данні вимоги не є співмірними до заявленого позову.

Під час розгляду заяви суд не встановив виняткових випадків, коли надані заявником докази були недостатні для розгляду заяви про забезпечення позову без виклику сторін. Заходи зустрічного забезпечення позову у вказаній справі не підлягають застосуванню, оскільки підстави, зазначені в ч.3 ст.154 ЦПК України відносно позивача відсутні.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої порушенням правил безпеки дорожнього руху задовольнити частково.

Накладення арешт на наступне майно:

- 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_3 .

- 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 .

- автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру права власності речових прав на нерухоме майно, а саме відносно:

- 1/3 частки житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 163.2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_3 .

- 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 45.7 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_3 .

В іншій частині відмовити.

Зустріне забезпечення не застосовується.

Копію ухвали суду направити, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання в частині нерухомого майна, до Регіонального Сервісного центру МВС в Одеській області для виконання в частині автомобіля, відповідачу та іншим учасникам справи для відома.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення даної ухвали апеляційної скарги. Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання даної ухвали, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Леонов О.С.

07.07.20