ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 липня 2020 року

м. Харків

справа № 621/3372/19

провадження № 22-ц/818/3537/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокатське об`єднання «Автопоміч»,

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2020 року в складі судді Шахової В.В.,

у с т а н о в и в :

19 листопада 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» (далі- ТОВ «СК «Київ РЕ») та просила стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням, у розмірі 29 000,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 18 липня 2018 року по вул. Фабричній в м. Зміїв Харківської області відбулась дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив з`їзд в кювет та допустив перекидання автомобіля. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_4 - її син отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до витрат, понесених позивачем на лікування, а саме - на оплату набору імплантів для остеосинтезу. 23 травня 2019 року відповідачу було скеровано повідомлення про ДТП від 16 травня 2019 року та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на лікування з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку, та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Зазначені заяви відповідач отримав 27 травня 2019 року, та не відреагував на них.

Станом на день подання позову відповідач не виплатив страхове відшкодування, пов`язане з витратами на лікування, яке позивач просила стягнути на її користь з відповідача.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 потерпілою від ДТП не являється, що виключає наявність підстав для виплати їй страхового відшкодування внаслідок ушкодження її здоров`я відповідно до статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

18 травня 2020 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі та стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пункт 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Вказувала, що вона документально підтвердила понесені нею витрати на лікування сина. Також, зазначає, що сам ОСОБА_4 фізично не мав можливості придбати необхідні ліки.

ТОВ «СК «Київ «РЕ» рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 18 липня 2018 року по вул. Фабричній в м. Зміїв Харківської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив з`їзд в кювет та допустив перекидання автомобіля. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження (а. с. 6).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, з підстав передбачених статтею 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 на підставі статті 26 КК України закрито (а. с. 8-9).

На момент настання ДТП цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у ТОВ «СК «Київ РЕ» відповідно до полісу АМ3656887 (а. с. 16).

Звертаючись із позовом про відшкодування шкоди, ОСОБА_1 посилалась на те, що внаслідок лікування свого сина, вона понесла витрати на придбання лікарських засобів - набору імплантів для остеосинтезу на суму 29 000,00 грн, що підтверджується випискою № 2898 від 01 серпня 2018 року, виданою Зміївською центральною районною лікарнею, рахунком - фактурою № 18/07/491 від 18 липня 2018 року та квитанцією про оплату № 1459 від 19 липня 2018 року на придбання імплантів (а. с. 10-12).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів урегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно вимог статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 1.3. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статтей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Для отримання страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та шкоди заподіяної майну потерпілий зобов`язаний надати страховику ряд документів, визначені статтями 24 та 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. (пункт 24.1 статті 24 даного закону)

Подаючи заяву про страхове відшкодування потерпілий повинен надати страховику наступні документи: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (пункт 35.2 статті 35 вказаного закону).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не є потерпілою від ДТП, отже не має права для страхового відшкодування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має право на страхове відшкодування не гуртуються на законі. Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, відшкодовуються потерпілим.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, та витрат на правову допомогу понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 липня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський