Справа № 669/1227/19
Провадження № 2/669/79/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бараболі Н.С.

з участю секретаря Бульбах Т.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2019 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі відповідач) про визнання його таким, що втратив право користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказав, що в даному житловому будинку, який належить їй на праві власності, зареєстрований ОСОБА_3 , який є колишнім чоловіком її доньки. З 2018 року відповідач ОСОБА_3 фактично переїхав на інше місце проживання. Проте в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає, що змусило його звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, не заперечила відносно розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на виклик в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , позивачу по справі, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 листопада 2004 серії САА №376320.

З жовтня 2018 року відповідач у житловому будинку позивача не проживає, проте продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою.

Вказані обставини підтверджені актом про встановлення факту не проживання громадянина ОСОБА_3 за місцем реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 та довідкою Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області №3536 від 25 жовтня 2019 року .

Допитані в судовму засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в своїх поясненнях підтвердили, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 , не проживає з 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право власника на користування своєю власністю в повному обсязі передбачено і ст. 150 ЖК Української РСР, якою встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.2 ст.107 цього Кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення у тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користуватися цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Статтями 72, 108 ЖК встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку.

Відповідач вибув із житлового будинку позивача на постійне проживання до іншого населеного пункту, не користується житловим приміщенням позивача більше року, докази того, що між відповідачкою та позивачем є інша домовленість про користування житлом, чи про поважність причин не проживання в житловому приміщенні позивача більше одного року відсутні. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 319, 405 ЦК України, 107,108 ЖК України, ст.ст. 259, 247, 264-265, 280, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням (житловим будинком АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 і знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис Н. С. Бараболя