Справа № 452/3384/19 Головуючий у 1 інстанції: Сенечин В.М.
Провадження № 22-ц/811/3769/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Шеремети Н.О.,

секретаря Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Сенечина В.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Кріакі ЛТД», третя особа - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

в жовтні 2019 року ОСОБА_2 через представника адвоката Фостяка О.Я. звернулася в суд із позовом до приватного підприємства «КРІАКІ ЛТД», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 319,2 м2 та наданої для його обслуговування земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер: :02:001:0544 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Одночасно з пред`явленим позовом представник позивачки адвокат Фостяк О.Я. подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що позов обґрунтовано фактом вибуття зазначених об`єктів нерухомого майна із спільної сумісної власності подружжя всупереч волі ОСОБА_2 . Обставини і докази, що викладені у позовній заяві і якими обґрунтовується позовна вимога свідчать, що вказана вище нерухомість вибула із спільної сумісної власності позивачки шляхом вчинення відповідачем та третіми особами ряду скоординованих дій, спрямованих на уникнення встановленого законом обов`язку отримання її згоди на таке відчуження. Зазначав, що саме забезпечення позову дозволить максимально ефективно відновити порушене право ОСОБА_2 у випадку задоволення позову, уникнути подальшого відчуження спірних об`єктів на користь невизначеного кола осіб.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року заяву представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Фостяка Олега Ярославовича про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 319,2 м2 та наданої для його обслуговування земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер: :02:001:0544.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Покликається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом не враховано, що такий захід забезпечення позову може впливати на права третіх осіб, інтереси яких дане питання може зачіпати та не вжито заходів щодо застосування зустрічного забезпечення з метою забезпечення відшкодування збитків відповідачам, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Враховуючи наведене просить суд ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

14 липня 2020 року від Луки Т.М. , адвоката ОСОБА_1. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у відпустці.

Розглянувши вищезгадане клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення такого клопотань, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1), досліджуючи при цьому докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2), а частиною 2 статті 372 цього Кодексу встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дана справа перебуває в провадженні судів з жовтня 2019 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення свої доводів у поданому до суду позові, запереченні на позов, письмових поясненнях, апеляційній скарзі та відзиві на скаргу тощо.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності адвоката Луки Т.М. та ОСОБА_1.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14.07.2020 року, є дата складення повного судового рішення - 15.07.2020 року.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи заяву представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Фостяка Олега Ярославовича про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача та дійшов висновку про необхідність накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 319,2 м2 та наданої для його обслуговування земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер: :02:001:0544.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункти 1, 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачають, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Пункт 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась в су з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача зазначив, що позов обґрунтовано фактом вибуття зазначених об`єктів нерухомого майна із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 всупереч волі ОСОБА_2 . Покликався на те, що спірна нерухомість вибула із спільної сумісної власності позивачки шляхом вчинення дій спрямованих на уникнення встановленого законом обов`язку отримання її згоди на таке відчуження, а тому до моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі існує загроза відчуження майна відповідачем, а відтак невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

На думку колегії суддів, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову, врахував вимоги розумності, обґрунтованості заявником необхідності забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін.

За вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, така підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.07.2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Шеремета Н.О.