441/2268/19 2-о/441/14/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2020 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Клок Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Городоцький районний відділ Державної міграційної служби у Львівській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 19.12.2019 звернувся в суд із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року мотивуючи тим, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ангарськ Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки та у 1988 році разом із батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 переїхав в Україну і зокрема в АДРЕСА_1 та з цього часу безперервно, постійно проживає на її території, однак через відсутність судового рішення про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може отримати паспорта громадянина України. Просив заяву задовольнити.

Ухвалою судді від 24.12.2019 провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 03.07.2020 заяву підтримав з мотивів викладених у ній, окрім цього пояснив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ангарськ Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки, його батько ОСОБА_2 за національністю українець, а мати ОСОБА_3 - росіянка, що у 1988 році разом із батьками переїхав на постійне проживання в м. Львів, там 25.03.1990 в храмі св. Андрія і ОСОБА_4 був хрещений і миропомазаний, відвідував дитячий садок, отримував медичну допомогу, здобув початкову освіту, що з 2006 року з батьком переїхали проживати у придбаний будинок в с. Заверешиця Городоцького району Львівської області, що він безперервно з 1988 року проживає в Україні, у 2019 році звертався в Городоцький районний відділ ДМС України у Львівській області із заявою про отримання паспорта громадянина України, однак 16.08.2019 йому відмовлено у видачі такого через відсутність судового рішення, яким встановлено юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. У заяві від 10.07.2020 просив про задоволення заяви та розгляд справи за його відсутності.

Начальник Городоцького районного відділу ДМС у Львівській області Шарепа О. у листі №4622-195/4622.1-20 від 10.07.2020 просила про розгляд справи за її відсутності, при винесені рішення по суті покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Згідно ст. ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту вказаної норми, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Підстави та порядок набуття громадянства України регулюється нормами Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до ІНФОРМАЦІЯ_3 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Пунктами 25,27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 ( в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) зазначено, що один із документів, який подається особою для набуття громадянства України, є документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України або документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника до ІНФОРМАЦІЯ_3 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Пунктом 44 цього Порядку встановлено, що разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається рішення суду.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ангарськ Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки, про що в книзі реєстрації актів про народження 22 грудня ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено актовий запис за №2310, його батьки ОСОБА_2 (українець) та ОСОБА_3 (росіянка) (а.с. 6).

Із свідчень ОСОБА_2 та ОСОБА_5 03.07.2020 в суді, інших матеріалів справи убачається, що у 1988 році заявник ОСОБА_1 , разом з батьками, приїхав з РСФСР в місто Львів та з цього часу безперервно, постійно проживає на території України, у 1990 році був хрещений і миропомазаний в храмі св. Андрія і Йосафата в м. Львові, навчався в загальноосвітніх школах в м. Львів та в м. Новояворівськ Львівської області, а в 2003 році зарахований студентом 1-го курсу Вищого професійного училища №20 м. Львова, з 2006 року з дружиною, дитиною та батьком проживають у придбаному житловому будинку в с. Заверешиця Городоцького району Львівської області, інше.

Вищеозначені показання свідків, суд бере до уваги, оскільки такі логічні, послідовні та узгоджуються між собою, а відтак не вірити таким, у суду не має підстав.

Із пояснень ОСОБА_1 в суді, інших матеріалів справи убачається, що заявник 16.08.2019 звертався в Городоцький районний відділ ДМС у Львівській області із заявою про отримання паспорта громадянина України, однак листом начальника відділу ДМС у видачі такого відмовлено, оскільки для встановлення належності особи до громадянства України відповідно до п. 1 чи п. 2 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України», яка станом на 24.08.1991 чи на 13.11.1991 постійно проживала на території України і перебувала в громадянстві колишнього СРСР, необхідне підтвердження юридичного факту постійного проживання на території України на зазначену дату судовим рішенням (а.с. 8).

Із копії довідки №79 від 07.10.2018 також убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , хрещений і миропомазаний ІНФОРМАЦІЯ_5 в храмі св. Андрія і Йосафата в м. Львів (а.с. 17).

Про те, що ОСОБА_1 з 1988 року постійно проживає на території України, в т.ч. і на 24 серпня 1991 року, окрім свідчень ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , інших матеріалів справи, убачається також із копій листа обліку профілактичних спостережень, картки профілактичних прививок, медичної книги про те, що дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , з 1988 року взята на облік у дитячій поліклініці ДКЛ, 17.05.1988, 20.12.1989, 14.02.1989, 29.03.1989, 13.11.1990, 19.07.1991, 24.07.1991 та 25.07.1991 була вакцинована згідно з календарем щеплень, проходила планові та профілактичні медичні огляди у лікарів закладів охорони здоров`я Львівської області (а.с. 39-43).

Мати заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та похована в м. Львів, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Із пояснень ОСОБА_1 в суді, із копії свідоцтва про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_3 з додатком до нього серії НОМЕР_4 , інших матеріалів справи убачається, що заявник навчався в початкових класах загальноосвітньої школи м. Львова, продовжував навчання у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 в м. Новояворівськ Львівської області, а з 2003 по 2005 роки був студентом денного відділення Вищого професійного училища №20 м. Львова, за професією електрогазозварник (а.с. 12-14).

Згідно довідки Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області №1063 від 2017, інших матеріалів справи, батько заявника ОСОБА_2 значиться зареєстрованим та проживає на АДРЕСА_2 , разом з ним без реєстрації проживає син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведеного, а також всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, достовірність, а також достатність і їх взаємозв`язок у сукупності, суд доходить висновку про підставність заяви та задоволює таку.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 89, 293-294, 315, 319, 263 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ангарськ Іркутської області РСФСР, ІПН: НОМЕР_5 , прож. на АДРЕСА_2 ) на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я : Малахова-Онуфер А.М.