Справа № 185/1897/20
Провадження № 2/185/2153/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: розділити спільне майно подружжя, що складається із трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , автомобілю FORD FOCUS КОМБІ-В, який був зареєстрований на відповідача з реєстраційним номером НОМЕР_1 , визнати за позивачем право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на 1/2 частину автомобілю FORD FOCUS КОМБІ-В, припинивши право спільної сумісної власності оформленого на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що 16.03.1991 року позивач і відповідач уклали шлюб, під час якого придбали квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль FORD FOCUS КОМБІ-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу виникла необхідність розділу спільно нажитого майна подружжя, від чого відповідач ухиляється.

У судовому засіданні позивач і представник позивача позов підтримали повністю з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали повністю, відповідач надав суду відповідну письмову заяву.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач 16 березня 1991 року уклали шлюб, зареєстрований Павлоградським міським РАЦС, про що було складено відповідний актовий запис № 201 (а.с.4). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року (справа № 185/9121/19) зазначений шлюб розірвано (а.с.11).

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 19 липня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Гущиною О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1343, відповідачу на праві приватної власності належить трикімнатна квартира АДРЕСА_2 (а.с.9).

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , відповідачу також належить автомобіль FORD FOCUS КОМБІ-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно статті 69 СК України дружина та чоловік, мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З матеріалів справи не вбачається, що було укладено договір про зміну часток у праві сумісної власності між сторонами або було укладено шлюбний договір. Також з матеріалів справи не вбачається, що між сторонами було встановлено режим окремого проживання на час придбання спірного майна.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, а тому вважає за можливе поділити майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль FORD FOCUS КОМБІ-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по 1/2 частині за кожним з них.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд приймає до уваги, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

За положеннями ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50 відсотків судового збору, що складає 890,85 грн.

Інша частина сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню на її користь з відповідача у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано лише копію квитанції до прибуткового касового ордера № 12/03/2020 від 12.03.2020 року на суму 5000 грн. З наданої квитанції не вбачається, що вказані кошти було витрачено на правничу допомогу по даній справі, а лише зазначено підставу «договір». Копії такого договору суду не надано. Клопотання про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати в порядку п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України від позивача або її представника до суду не надходило.

Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Отже, позивачем не доведено суду понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у цій справі, а тому немає підстав для стягнення 5000 грн з відповідача.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину автомобіля FORD FOCUS КОМБІ-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину автомобіля FORD FOCUS КОМБІ-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 890,85 грн (вісімсот дев`яносто грн 85 копійок).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 судовий збір за квитанцією № 4 від 10.03.2020 в розмірі 890,85 грн (вісімсот дев`яносто грн 85 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 липня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя М. М. Перекопський