Справа № 336/6776/19
Пр. № 4-с/336/4/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Маринченко Є.О., заінтересована особа ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Маринченко Є.О. під час здійснення виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики.

В заяві зазначив, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 55635720 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, відкрите на підставі виконавчого листа № 336/5667/17 від 24.01.2018 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя. В ході виконання рішення суду ним було подано клопотання державному виконавцю в провадженні якої знаходиться означене виконавче провадження, - Маринченко Є.О. - про застосування у виконавчому провадженні арешту майна та грошових коштів боржника (1); направлення на адресу боржника вимоги щодо його прибуття до державного виконавця з метою надання пояснень та фактичних даних про причини невиконання рішення суду (2); вжиття передбачених законом заходів оголошення розшуку боржника у випадку невиконання ним вимоги щодо явки до відділу державної виконавчої служби (3); вжиття заходів забезпечення заборони виїзду боржника за межі держави Україна до повного виконання ним обов`язків, передбачених рішенням суду (4). Означене клопотання державний виконавець проігнорувала, не вчинивши жодної дії з забезпечення ефективності виконавчого провадження.

У зв`язку з викладеним заявник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Маринченко Є.О. (1); зобов`язати державного виконавця Маринченко Є.О. виконати вимоги ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо розгляду клопотання стягувача від 08.10.2019 року (2); зобов`язати державного виконавця Маринченко Є.О. вжити заходів забезпечення виконавчого провадження, зазначених в клопотанні ОСОБА_1 від 08.10.2019 року (3).

В судове засідання стягувач не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення скарги без його участі та задоволення викладених в скарзі вимог.

З аналогічною заявою в частині вимог про проведення судового засідання у її відсутність звернулась представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) державний виконавець Александрова С.М., в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 55635720.

Заінтересована особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився.

Означені обставини у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розв`язання скарги.

Дослідивши надані суду письмові фактичні дані, суд знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 55635720 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, відкрите на підставі виконавчого листа № 336/5667/17 від 24.01.2018 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

На час розв`язання цієї скарги посадова особа органу державної виконавчої служби, чиї ді ї оскаржуються, звільнилась з посади, а означене провадження передане державному виконавцю ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу (ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження).

Процедура судового контролю за виконанням судових рішень внормована Розділом УП ЦПК України, саме в русло оскарження дій виконавця спрямовує заявник свої вимоги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом цього судового розгляду є з`ясування, чи діяв державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, а також, чи не порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення право чи свободу учасника виконавчого провадження.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст. 451 ЦПК України є сукупність таких складових як встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і порушення права сторони виконавчого провадження такими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Обов`язки виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, розв`язуючи цю скаргу, суд повинен, перш за все, встановити, чи відповідають вимогам законодавства прийняті державним виконавцем під час здійснення вказаного провадження рішення та виконавчі дії.

Вирішуючи вимогу скарги про незастосування державним виконавцем такого заходу забезпечення виконавчого провадження, як обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд не погоджується з твердженнями стягувача про бездіяльність державного виконавця, виходячи з таких міркувань.

У відповідності до вимог законодавства про виконавче провадження, а також цивільного процесуального закону означене обмеження встановлює суд за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що державний виконавець, чиї дії оскаржуються, двічі ініціювала перед судом питання про застосування вказаного заходу, проте розгляд цих клопотань увінчався залишенням подання без розгляду на підставі суду від 20.03.2019 року та відмовою в задоволенні клопотання на підставі ухвали від 18.10.2019 року.

За таких обставин у суду немає жодних підстав для констатації бездіяльності державного виконавця, яка послідовно вчиняла дії щодо застосування цього заходу примусу, проте результат не настав з причин, що не залежали від її волі.

Ухвалюючи в цій частині рішення на користь посадової особи відділу державної виконавчої служби, суд також враховує, що звернення з вказаним поданням є правом, а не обов`язком державного виконавця.

Разом з тим суд зауважує, що вказаний захід забезпечення виконавчого провадження нарешті застосований судом на підставі ухвали від 28.04.2020 року, що означає отримання стягувачем у виконавчому провадженні захисту свого права в цій частині.

Що стосується накладення арешту на грошові кошти та майно боржника, суд виходить з такого.

Накладення арешту та вилучення майна (коштів) боржника внормовані статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Виходячи з семантики прикметника «реальне», що означає фактичне виконання рішення, для застосування цього заходу виконавчого провадження необхідна інформація про наявність у боржника певного майна, джерел доходів та грошових коштів, які зберігаються в певному місці, а з`ясування цієї інформації можливо лише на підставі аналізу відомостей, отриманих внаслідок звернення до органів податкової служби, Пенсійного фонду, фінансових установ, органів, що здійснюють державну реєстрацію об`єктів нерухомості та транспортних засобів, і лише накладення арешту на майно, що реально існує у боржника, є запорукою ефективного виконання рішення суду.

В противному ж випадку застосування цього заходу щодо майна та коштів, про наявність яких немає відомостей, носитиме характер самоцілі та жодним чином не сприятиме фактичному виконанню рішення суду.

У зв`язку з викладеним суд не вбачає ознак неправомірності в незастосуванні державним виконавцем Маринченко Є.О. цього заходу, оскільки з наданих суду для огляду матеріалів виконавчого провадження випливає, що державним виконавцем виконано вичерпні дії, спрямовані на встановлення майна та грошових коштів у боржника шляхом направлення письмових запитів до перелічених державних установ та суб`єктів господарювання іншої форми власності.

При цьому суд бере до уваги захист інтересів стягувача у виконавчому провадженні у зв`язку з застосуванням цього заходу державним виконавцем ОСОБА_3 на підставі постанови від 17.02.2020 року.

Що стосується вжиття заходів виклику, суду надані копії викликів, що направлялись боржнику державним виконавцем Маринченко Є.О., а невиконання цієї вимоги виконавця боржником не може свідчити про недбале відношення до своїх обов`язків державного виконавця.

Підставою для розшуку боржника у виконавчому провадженні є відсутність відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, проте в матеріалах виконавчого провадження наявна інформація про місце проживання ОСОБА_2 , тому у державного виконавця Маринченко Є.О. були відсутні передумови для ініціювання перед судом застосування цього заходу забезпечення виконавчого провадження, а використання передбачених законом повноважень при здійсненні виконавчих дій не повинно межувати із свавіллям особи, уповноваженої на виконання функцій держави, оскільки однією з засад виконавчого провадження є законність.

Що стосується вимоги розглянути клопотання стягувача від 08.10.2019 року, суд не може її задовольнити, оскільки державний виконавець Маринченко Є.О. призупинила роботу на посаді державного виконавця та суд не може погодитися з твердженнями стягувача про те, що це клопотання не розглянуто державник виконавцем, оскільки низка вчинених нею дій свідчить про дотримання нею інтересів стягувача.

Вирішуючи скаргу на користь посадової особи державної виконавчої служби, суд не вбачає в її діях порушень вимог закону та посягань на право учасника виконавчого провадження, що не дає підстав для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

Разом з тим, керуючись інтересами реального виконання рішення суду та інтересами стягувача, чиє право порушується невиконанням рішення, через обов`язковість виконання судових рішень, встановлену Основним Законом, суд вважає за можливе постановити про зобов`язання уповноваженої посадової особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вчинити всі дії, спрямовані на своєчасне, повне та ефективне виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 447-451, 260, 352-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Маринченко Є.О. задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вчинити всі дії, спрямовані на своєчасне, повне та ефективне виконання рішення суду від 21.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодоапеляційного оскарження продовжуються на строк дії карантину.

Суддя О.В. Щаслива