Справа № 199/3295/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі заявника ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: стягувач Акціонерне товариство «Ощадбанк»,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зазначивши, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2011 року у справі №1-38/11 задоволено цивільний позов у кримінальному провадженні та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» грошові кошти в розмірі 110773,74 грн. Того ж дня, судом видано виконавчий лист.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2018 року стягувачу поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №1-38/11.

30.05.2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірим Д.В. видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56489544.

10.06.2019 року Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гавриляко О.С. видано постанову про арешт коштів боржника на виявлених рахунках:

НОМЕР_1 AT УНІВЕРСАЛ БАНК р/р НОМЕР_2 ,

НОМЕР_1 AT УНІВЕРСАЛ БАНК р/р НОМЕР_3 ,

НОМЕР_4 AT УкрСиббанк р/р НОМЕР_5 ,

НОМЕР_4 AT УкрСиббанк р/р НОМЕР_6 ,

НОМЕР_4 AT УкрСиббанк р/р НОМЕР_7 ,

НОМЕР_4 AT УкрСиббанк р/р НОМЕР_8 ,

НОМЕР_4 AT УкрСиббанк р/р НОМЕР_9 ,

322313 AT Укрексімбанк р/р НОМЕР_10 ,

Заявник зазначає, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів повідомлення його щодо жодного оформленого та виданого в рамках виконавчого провадження документа, а також не перевірено належну адресу боржника та не забезпечено можливості добровільно здійснити погашення заборгованості.

З метою підтвердження статусу «рахунку, призначеного виключно для виплати заробітної плати», скаржник звернувся до банку та отримав відповідь філії AT Державний експортно-імпортний банк України №0506100/9388-20 від 17.04.2020 року, в якій зазначено, зокрема, що відповідно до п. 2. 1 Договору про відкриття карткового рахунку № від 08.05.2019 року відкрито рахунок у національній валюті №.1 За умовами п. 1.1. 22 Договору, на картковий рахунок № НОМЕР_10 передбачено зарахування заробітної плати від ТОВ «ЮВК». Крім того, банком надано виписку за даним рахунком із приміткою у правому верхньому куті - ТОВ ЮВК.

Отримавши зазначену довідку, представник скаржника звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) із заявою з проханням зняти арешт із вказаного вище зарплатного рахунку. Заява була направлена електронною поштою 21 квітня 2020 року. Станом на 05.05.2020 року відповідь скаржником отримана не була, того ж дня заяву було повторно направлено. 22 травня 2020 року на електронну адресу представника ОСОБА_1 надійшла відповідь Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) №0314/28292/10 від 20.05.2020 року, в якій зазначено, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» відсутні підстави для зняття арешту з даного рахунку, оскільки у державного виконавця станом на 26.09.2019 рік відсутні дані про спеціальний статус рахунка боржника, що знаходиться в AT УКРЕКСІМБАНК за номером рахунку № НОМЕР_10 , а також зняття арешту з інших рахунків неможливо до повного погашення боргу тобто до фактичного виконання рішення суду за виконавчим листом №1-38/11 від 17 05.2018 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

Скаржник вважає дану відповідь необґрунтованою, а бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) щодо не зняття арешту з рахунку № НОМЕР_10 в AT "УКРЕКСІМБАНК незаконною. Арешт на рахунок перешкоджає заявнику сплачувати податки, а також аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Як наголошує заявник, отримавши довідку філії AT Державний експортно-імпортний банк України №0506100/9388-20 від 17.04.2020 року, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області мав не пізніше наступного робочого дня зняти арешт з зарплатного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_10 , про що видати відповідну постанову. Щодо рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № НОМЕР_6 в AT УКРСИББАНК, як посилається заявник, необхідність його розблокування пов`язана із необхідністю сплати до бюджетів обов`язкових платежів, а також виконання зобов`язань щодо сплати аліментів, оскільки заробітна плата не покриває витрат боржника, пов`язаних із забезпеченням власної життєдіяльності, а також виконання зобов`язань щодо оплати аліментних платежів.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник стягувача до суду не з`явився.

Суд вислухав пояснення заявника, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, та відповідно до ст.9КонституціїУкраїни є частиною національного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст.10 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

На виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-38/11, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 07.05.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» 110773,74 грн.

30.05.2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірим Д.В. видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56489544.

10.06.2019 року Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гавриляко О.С. видано постанову про арешт коштів боржника на виявлених рахунках, в тому числі на 351005 AT УкрСиббанк р/р НОМЕР_6 та 322313 AT Укрексімбанк р/р .

Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Звернення стягнення на кошти та інше майно фізичних осіб - підприємців здійснюється за правилами, визначеними цією статтею.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є,зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно даних АТ «Державний експортно-імпортний банк України» відповідно до п. 2. 1 Договору про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_10 від 08.05.2019 року між банком та ОСОБА_1 відкрито рахунок у національній валюті №.1 За умовами п. 1.1. 22 Договору, на картковий рахунок № НОМЕР_10 передбачено зарахування заробітної плати від ТОВ «ЮВК».

Таким чином, судом не встановлено, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках боржника , відкритих в АТ «Укрексімбанк» та в АТ «Укрсиббанк» перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Отже, підстав для визнання бездіяльності державного виконавця незаконною та зняття арешту суд не вбачає.

При цьому суд враховує, що пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Конституція України передбачає обов`язковість судового рішення.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Що стосується обов`язковості судових рішень, то суд бере до уваги, що ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі « ОСОБА_2 проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04. Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Суд бере до уваги той факт, що боржник тривалий час з моменту постановлення рішення суду добровільно рішення суду не виконував.

Керуючись ст.ст. 259,447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: стягувач Акціонерне товариство «Ощадбанк»,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Суддя