Справа № 2-4365/09 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/325/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Шеремети Н.О.

при секретарі Фейір К.О.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 06 червня 2019 року звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, встановлених у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви вказує на те, що в межах розгляду даної справи ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року задоволено заяву про забезпечення позову, а саме накладено арешт на автомобіль марки «Фольцваген Туарек», державний номер НОМЕР_1 та 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також тимчасово обмежено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до розв`язання спору з ОСОБА_1 про повернення коштів. Копію ухвали суду від 11.11.2009 року представником відповідача ОСОБА_2 отримано в архіві суду лише 28.05.2019 року, про що свідчить розписка на відповідній заяві, що є в матеріалах справи.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в цивільному процесі була відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тому в даному випадку, вважає, що зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості не міг бути застосований.

Ухвалою судового засідання Фрнаківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 . Вважає ухвалу суду незаконною. Звертає увагу на перелік заходів забезпечення позову визначених ч.1 ст.150 ЦПК України, серед яких відсутній вид забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2019 року та скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2009 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги та пояснення позивача на їх спростування, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, суд виходив з тих обставин, що судом не встановлено наявність дій боржника щодо свідомого погашення заборгованості, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року задоволено заяву про забезпечення позову у справі №2-4365/09. Накладено арешт на автомобіль марки «Фольцваген Туарек», державний номер НОМЕР_1 та 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тимчасово обмежено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до розв`язання спору з ОСОБА_1 про повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2009 року Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №15814033.

Державним виконавцем 12.11.2009 року винесено постанову серії АМ №829176 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

ОСОБА_1 подала до суду 20.11.2009 року позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 боргу.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21.12.2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на її користь 12000 дол. США, 1000 євро, 4300 англійських фунтів неповернутої позики.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову ,так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. З огляду на зміст зазначеної норми метою вжиття таких заходів є забезпечення реального виконання відповідного рішення суду.

Згідно вимог ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача ( стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному реєстрі боржників, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито три виконавчих провадження, а сам: №54760638, на підставі документа виданого Кам`янка - Бузьким районним судом Львівської області, №59264092, на підставі документа виданого Кам`янка - Бузьким районним судом Львівської області, №60897399, на підставі документа виданого Франківським районним судом м.Львова.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року тимчасово обмежено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до розв`язання спору з ОСОБА_1 про повернення коштів.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст.441 ЦПК України ( в чинній редакції) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час постановлення ухвали про забезпечення позову), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову визначено ст. 152 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час постановлення ухвали про забезпечення позову) не містить такого виду забезпечення позову як тимчасове обмеження особи у праві виїзді за межі України.

Таким чином суд вважає, що забезпечення позову вжиті ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 11 листопада 2009 року в частині тимчасового обмеження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до розгляду спору з ОСОБА_1 про повернення коштів слід скасувати як такий, що не відповідає нормам процесуального законодавства в редакції чинній на момент ухвалення заходів забезпечення позову.

В решті вжиті заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року слід залишити в силі, оскільки рішення Франківського районного суду м.Львова від 21.12.2009 року ОСОБА_2 на момент звернення до суду з заявою про скасування вжитих заходів забезпечення позову не виконане, а самі заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль марки «Фольцваген Туарек», державний номер НОМЕР_1 та 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є такими, що сприятимуть виконанню рішення суду

Суд звертає увагу, що пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 11 листопада 2009 року в частині тимчасового обмеження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до розгляду спору з ОСОБА_1 про повернення коштів.

В решті вимог ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Н.О. Шеремета