Справа № 629/573/20
Провадження № 2/629/500/20
03.07.2020 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., при секретарі судових засідань - Заводяній О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Лозівського міськрайонного нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В. Зазначену частину нерухомого майна вона успадкувала після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Друга половина вказаної квартири належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Акціонерним товариством «Лозовабуд» від 20 травня 1994 року, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації від 20 червня 1994 року, реєстраційний номер 8675 в книзі 54. На момент смерті ОСОБА_4 вона мешкала з її батьком - ОСОБА_3 , з яким вони тривалий час перебували у шлюбі і лише за рік до її смерті розлучилися, проте жити разом вони не припиняли, батько здійснював догляд за нею доки остання не померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу більше не виходила заміж. Відповідач по справі син ОСОБА_4 , якому відомо, що після смерті його матери залишилось спадкове майно, проте спадщину він не прийняв та на неї не претендує. Зауважила, що з 2002 року її батько фактично, добросовісно, відкрито, безперервно володів та користувався Ѕ частини квартири, що належала ОСОБА_4 на праві власності, а після смерті батька позивачка продовжує відкрито та безперервно володіти спірним майном, оплачує комунальні послуги, робить ремонт, доглядає за житлом. У зв`язку з чим просила визнати за неї право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку набувальної давності.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, в заяві просила розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.
Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 20.05.1994 року, виданого Акціонерним товариством «Лозовабуд», квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.16).
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано 02 жовтня 2001 року , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області від 02.10.2001 року, актовий запис 366 (а.с.13)
З копії свідоцтва про смерть від 09.06.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис №348, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 06.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.12).
З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Руденко Т.В., та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка складається з Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з трьох кімнат, житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 48,8 кв.м. (а.с.10-11).
ОСОБА_2 написав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В., з копії якої вбачається, що його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина. Повідомив приватного нотаріуса, що спадщину він не прийняв та на неї не претендує, звертатись до суду з метою визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не буде, не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину (а.с.15).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві часткової спільної приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.17).
З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.02.2020 року, виданої ПП «КСК Лозова» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.21).
Згідно повідомлення приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В. від 07.05.2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилась та заповіт не складався ( а.с.43).
Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).
Виходячи зі змісту ч. 1ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує комунальні послуги, проводить ремонт квартири, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.335,344 ЦК України, ст.ст.12,81,247,263-265 ЦПК України, суд,-
Позов- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і.п.н. НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя С.А. Мицик