Справа № 183/8344/19
№ 2-о/183/51/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Щербини С.В.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,-

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт ї родинних відносин зі своїми бабою та дідом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви вказує, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Домшова Брянського району Брянської області Російської Федерації, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, після її народження батьки з Російської Федерації переїхали на постійне місце проживання до України, де проживають до теперішнього часу, однак свого часу її батько - ОСОБА_5 втратив паспорт громадянина колишнього СРСР та своє свідоцтво про народження, внаслідок чого набув громадянство Російської Федерації, а матір - ОСОБА_6 взагалі ніколи не отримувала громадянство жодної держави, в тому числі не набула громадянство України та не має жодного документу, що посвідчував би її особу.

В свою чергу, дід заявника ОСОБА_4 та її бабуся - ОСОБА_3 набули громадянство України у встановленому законом порядку, та постійно проживають в с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Таким чином, народившись на території Російської Федерації та не маючи свідоцтва про народження свого батька, заявник не має можливості набути громадянство України за родинним зв`язком зі своїми дідом та бабою, тому звернулася до суду з означеною заявою.

При цьому заявник зазначає, що її бабуся зверталася до компетентних органів Азербайджану з письмовою заявою про видачу їй свідоцтва про народження її сина - ОСОБА_5 , однак за законодавством Республіки Азербайджану видача такого свідоцтва можлива лише самій особі, яка народилася в певному місці, однак батько заявника не бажає приймати участь в оформленні документів.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, заявник надала детальні пояснення про те, що її батьки майже одразу після її народження переїхали в Україну, а саме в с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де проживали протягом тривалого часу, перебуваючи у шлюбі, з її дідусем та бабусею, з якими вона наразі змушена встановлювати родинний зв`язок. В с.Знаменівка Новомосковського району вона виросла, навчалася в середній школі, а потім, коли її батьки розлучилися, навчалася в Павлоградській школі-інтернаті, в подальшому навчалася в Перещепинській загальноосвітній школі. Наразі вона сама народила дітей, має сім`ю, однак не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки її батько набув громадянство Російської Федерації, його місце проживання їй не відоме, стосунків з ним вона не підтримує, тому позбавлена можливості отримати його свідоцтво про народження, а матір взагалі самоусунулася від оформлення будь-яких документів, не дивлячись на те, що проживає на території с.Знаменівка Новомосковського району.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність документів, які б давали змоги дійти до висновку про те, що ОСОБА_1 є повнорідною онукою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому представник заявника не спростовувала ту обставину, що Новомосковським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_1 ще у 2016 році була проведена перевірка її належності до громадянства України, та було встановлено її особу, однак не встановлено факту належності до громадянства України, остання є особою без громадянства. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є громадянами України, у разі задоволення заяви та винесення відповідного рішення судом, ОСОБА_1 матиме можливість у встановленому порядку набути громадянство України, відповідно до п.4 ч.2 ст. 4 закону України «Про імміграцію».

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надала показання про те, що ОСОБА_1 являється її онукою, ОСОБА_5 сином, а ОСОБА_6 невісткою. З початку 90-років вона разом зі своїм чоловіком проживає в України, і у встановленому законом порядку вони набули громадянство України. Їх син - ОСОБА_5 разом з дружиною та дітьми приїхав на територію України приблизно у 1992 році, вони всі разом проживали в АДРЕСА_1 , працювали в колгоспі, однак ОСОБА_5 втратив свій паспорт колишнього громадянина України, і набув громадянство Російської Федерації. За таких обставин, вона, як матір позбавлена можливості отримати в Азербайджані свідоцтво про народження свого сина, який, в свою чергу являється батьком заявника. Між тим, свідок доводила факт того, що ОСОБА_1 є її повнорідною онукою.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала показання про те, що допомагала батькам заявника доглядати за дітьми, знає ОСОБА_1 , як онуку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також знає і батьків заявника - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Матір заявника проживає в с.Знаменівка Новомосковського району, однак не має жодних документів, а батько набув громадянство Російської Федерації, його місцеперебування свідкові не відоме.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання про те, що проживає однією сім`єю, як чоловік та дружина, з ОСОБА_1 , шлюб не мають можливості зареєструвати через відсутність документів у заявника. При цьому від спільного проживання мають двох дітей, реєстрацію їх народження змушені були проводити за рішенням органу місцевого самоврядування. Між тим, свідок надав показання про те, що ОСОБА_1 являється онукою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до такого висновку.

Новомосковським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 16.08.2016 року видано довідку, у відповідності до якої встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Брянського району Брянської області Російської Федерації, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , остання вперше зверталася із заявою про видачу паспорта (а.с. 7).

Суду надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Домашівською сільською радою Брянського району Брянської області, у відповідності до якого ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Домашево Брянського району Брянської області Російської Федерації, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану вчинено запис за № 5, її батьками значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.8).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Азербайджанської РСР, являється громадянином Російської Федерації, про що свідчить копія відповідного паспорта (а.с.9).

В свою чергу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м.Баку республіки Азербайджан, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м.Баку республіки Азербайджан, являються громадянами України, про що свідчать подані копії їх паспортів (а.с. 10-11). Останні зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 .

Згідно військового квитка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на постановки на облік у 1964 році, у складі сім`ї мав дружину ОСОБА_3 , 1941 року народження, та сина ОСОБА_9 , 1961 року народження (а.с. 41-43).

На адресу Міністерства юстиції України, за заявою ОСОБА_3 , Міністерством юстиції Азербайджану, направлено лист про відмову у повторній видачі свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с. 12).

Між тим, громадянство Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не набувала, про що свідчить довідка генерального консульства Російської Федерації (а.с. 13).

Аналіз поданих доказів беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється дочкою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 з 1992 року проживав в АДРЕСА_1 (був вписаний в по господарську книгу без реєстрації), проживав без реєстрації в разом з дружиною ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_1 за місцем реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить довідка, видана Знаменівським старостинським округом (а.с. 44).

Правовідносини щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами врегульовані нормами ЦПК України, а саме.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як зазначає ОСОБА_1 у своїй заяві, встановлення факту родинних відносин їй необхідне для набуття громадянства України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року ( ч.2 ст.3 Закону України «Про громадянство України).

За ст.1 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до ІНФОРМАЦІЯ_6 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Крім того, слід звернути увагу, що у відповідності до вимог ч.2 ст. 17 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків.

Аналіз поданих доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 проживає на території України з 1992 року, тому для легального її перебування на території України слід оформити дозвіл на імміграцію особи, відповідно до вимог Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до п.4 ст. 9 Закону України «Про імміграцію», для оформлення дозволу на імміграцію особа додатково подає документ, що засвідчує його родинні стосунки з громадянином України.

Аналіз поданих письмових доказів, у сукупності з показаннями свідків, дає суду підстави для задоволення зави в повному обсязі. Заявник в позасудовому порядку позбавлена можливості довести факт свого кровного споріднення зі своїми дідом та бабою, які є громадянами України, через відсутність свідоцтва про народження батька та неможливість його отримання в компетентних органах відповідної іноземної держави. Між тим, суду доведено факт родинних відносин ОСОБА_1 та її бабоюОСОБА_3 і дідом ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141-142, 206, 258, 259, 264-265, 268, 294, 319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між онукою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с.Домшова Брянського району Брянської області Російської Федерації та її бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м.Баку республіки Азербайджан.

Встановити факт родинних відносин між онукою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с.Домшова Брянського району Брянської області Російської Федерації та її дідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем м.Баку республіки Азербайджан.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.