Справа № 450/2012/20 Провадження № 6/450/64/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Пустомитівський районний суду Львівської області у складі

головуючого-судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засіданняМикитів Н.С.,

державного виконавця Петречко Я. ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити подання державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Фенич Божени Олегівни про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

03.07.2020р. державний виконавець Фенич Б.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення ним заборгованості по виконавчому документу.

Подання мотивує тим, що на виконанні Пустомитівського РВ ДВС перебуває виконавче провадження 57927348 з примусового виконання виконавчого листа № 461/9804/15-ц, виданого 03.10.2018 р. Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 25075,49 дол.США та 196 950,94 грн.

Стверджує, що ним вжито всіх, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, однак станом на 03.07.2020 року боржником рішення суду не виконане, оскільки такий на виклики державного виконавця не являється та будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду не вчиняє. Враховуючи наведене, вважає, що застосування до боржника тимчасового обмеження у виїзді за межі України є єдиним дієвим заходом забезпечення виконання рішення суду.

Ініціатор подання державний виконавець Фенич Б.О., будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду подання, в судове засідання не з`явилася, не повідомила причин неявки, заяви про розгляд подання у її відсутності не подала.

Присутній в судовому засіданні представник Пустомитівського РВ ДВС Петречко Я.Т. підтримав подання, яке просить задовольнити з вище зазначених підстав. Однак не зумів суду пояснити, чи повідомлявся ОСОБА_2 та коли про відкриття данного виконавчого провадження з примусового стягнення заборгованості, а також не надав доказів на підтвердження вручення ОСОБА_2 викликів до державного виконавця та на підтвердження факту ухилення боржника від сплати боргу.

Заслухавши представника відділу ДВС, перевіривши матеріали подання та дослідивши долучені до нього докази, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів подання, 17.12.2018 року державним виконавцем Галицького відділу ДВС м.Львова винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57927348 з виконання виконавчого листа № 461/9804/15-ц, виданого СМихівським районним судом м.Львова 03.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №А260013 від 19.06.2007 року у загальному розмірі 25075,49 дол.США та 196 950,94 грн., та 6 386,12 грн. судових витрат.

Державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилається на те, що у останнього існує заборгованість зі сплати боргу, однак такий будь-яких дій на виконання рішення суду не вчиняє та не являється на виклики до державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

Згідно ч. 3, 4 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Зважаючи на викладене, суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, насамперед повинен встановити факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду про стягнення заборгованості.

Так, під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За положеннями ч.1,ч.5,ч.6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України, мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Оскільки, відповідно до ст.441 ЦПК України подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Однак ініціатор подання-державний виконавець в судове засідання не з`явився та не подав матеріли виконавчого провадження, хоча саме він зобов`язаний був довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, факт ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань та необхідність обмеження його конституційного права. А в доданих до подання документах відсутні належні докази на підтвердження факту такого ухилення боржника.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем в поданні не наведено беззаперечних фактів, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, що полягає в умисній його бездіяльності чи свідомому невиконанні ним відповідних зобов`язань, а тому відсутні підстави для задоволення подання.

Керуючись ст. ст.18,28 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-261, 351-354,441 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

в задоволенні подання державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Фенич Божени Олегівни від 03.07.2020 року про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , поданого при виконанні виконавчого провадження №57927348, відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягомп ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 10.07.2020 року.

СуддяМ. О. Кіпчарський