ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2827/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/641/20 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

з участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників справи: представника ОСОБА_1 адвоката Качмара І.О.; відповідача Комаринця О.В.; представника товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" Панченка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу №601/2827/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки, ухваленого суддею Білосевич Г.С., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (скорочено - ТзОВ) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. У позовній заяві позивач мотивує свої вимоги тим, що 17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 03-538 від 05.10.2005 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». 05 жовтня 2005 року ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 03-538. Згідно із даним договором останній отримав кредит у розмірі 31500,00 доларів США зі сплатою відсотків у сумі та на умовах, що передбачені кредитним договором. ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свої зобов`язання за договором виконав, а ОСОБА_2 допустив заборгованість, яка станом на 31.07.2013 року складає: по оплаті відсотків - у сумі 2080,88 доларів США, основної суми кредиту - у сумі 20741,95 доларів США заборгованості по кредиту; розмір неустойки - 128,83 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем був укладений договір іпотеки від 18.10.2005 року згідно з яким в іпотеку передавалася належна йому на праві власності квартира загальною площею 65,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач просив у рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 03-538 від 05 жовтня 2005 року в розмірі 183585 гривень 06 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру загальною площею 65,6 кв.м., житловою - 38,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності- незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03-538 від 05.10.2005 року, яка станом на 31.07.2013 року складає 183585, 06 грн: за кредитом - 165790.41 грн., по відсотках 16632.47 грн., пеня -1029.74 грн., звернено стягнення на предмети іпотеки, а саме: на трьохкімнатну квартиру загальною площею 65.6 кв.м., житловою -38.3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" судовий збір в розмірі 1835,85 грн.

14 травня 2020 року ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року, посилаючись на те, що суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки вона є співвласницею предмета іпотеки, окрім того, рішення суду порушує також права та інтереси її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала і продовжує проживати у спірному житлі. ОСОБА_1 , просить суд скасувати рішення суду та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що трьохкімнатна квартира загальною площею 65.6 кв.м., житловою -38.3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 була набута нею та відповідачем ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі та була зареєстрована на тодішнього чоловіка апелянта - ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н. П.

ТзОВ "Кредитні ініціативи" подало відзив на апеляційну скаргу в якій посилається на необґрунтованість апеляційної скарги, вважає, що рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому просить залишити його без змін.

Відзив мотивує тим, що ОСОБА_4 - а на даний час ОСОБА_5 надала згоду на укладення договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань по кредиту, що стверджується її заявою від 18 жовтня 2005 року про надання згоди на заставу її чоловіком ОСОБА_2 нажитої за їх спільні кошти житлової квартири АДРЕСА_2 , 18.10.2005 року, а тому спірна квартира була правомірно передана в іпотеки за згодою усіх співвласників.

А також, що при передачі квартири в іпотеку не було повідомлено про права дитини на вказане житло, а тому неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсними за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, мотивуючи доводами апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу визнав, мотивуючи що оскаржуваним рішенням суду порушуються права його колишньої дружини ОСОБА_1 та неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , 2004 року народження, які не були залучені до розгляду справи.

Представник позивача в режимі відеоконференції апеляційної скарги не визнав, мотивуючи доводами, зазначеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (cкорочено - Закон №540-ІХ), яким розділ ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено п.3, строки апеляційного розгляду справи, передбачені ст.371 ЦПК України, продовжені на строк дії карантину, а тому підстави вирішувати питання в порядку ч.2 ст.371 ЦПК України щодо продовження строку розгляду апеляційної скарги у даній справі відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 , укладено кредитний договір № 03-538, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , отримав кредит в розмірі 31500,00 доларів США зі сплатою відсотків в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач 18.10.2005 уклав договір іпотеки, згідно з яким надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 65,6 кв.м., житлов. - 38,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.1,2.2 Договору первинний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає Кредитний портфель, внаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором, загальна сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 , станом на 31 липня 2013 року складається з наступного:

- заборгованість за кредитом 20741,95 доларів США;

- заборгованість по відсотках за користування кредитом 2080,88 доларів США;

- розмір неустойки 128,83 доларів США.

Задовольняючи позов суд виходив з тих обставин, що позивачем представлено докази переходу прав кредитора до позивача, відповідач не виконав умов кредитного договору та допустив заборгованість, а тому позов підлягає до задоволення і в рахунок погашення заборгованості слід звернути стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки.

Колегія суддів не може погодитися із наведеним висновком суду.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі, якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, що трьохкімнатна квартира загальною площею 65,6 кв.м., житловою - 38,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є іпотечним майном і на яку суд звернув стягнення, є спільною сумісною власністю із колишнім чоловіком ОСОБА_2 , оскільки придбана під час шлюбу у 2005 році та була зареєстрована на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н. П.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі із 29 вересня 1996 року. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2008 року у справі №2-565/2008 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно із ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Відповідно до ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Суд апеляційної інстанції позбавлений прав щодо залучення до участі у справі осіб, яких не залучив суд першої інстанції (крім правонаступників), оскільки на стадії апеляційного провадження справа вже є розглянутою судом першої інстанції відносно тих осіб, склад яких сформовано у першій інстанції. Лише в цих межах апеляційний суд може перевіряти законність рішення суду першої інстанції ( ст.367 ЦПК України).

Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

ОСОБА_1 не була залучена до участі у справі, хоча рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру порушено її права як співвласника майна.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Оскільки суд першої інстанції належним чином не вирішив питання щодо складу осіб, які повинні брати участь у справі, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь у справі та залучати співвідповідачів, тому колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ТзОВ "Кредитні Ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартира АДРЕСА_3 .

Разом із тим, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, що оскаржуваним рішенням суду порушуються права неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки жодних доказів, що дитина проживала і продовжує проживати у спірній квартирі чи має будь-які інші права на дане житло апеляційному суду не подано.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 у розмірі 2754 грн у вигляді сплаченого судового збору в апеляційному суді слід стягнути на її користь із ТзОВ "Кредитні Ініціативи".

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" (м.Київ, вул.Вікентія Хвойки,21; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; паспорт громадянки України серія НОМЕР_1 ) 2754 грн (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн) сплаченого в апеляційній інстанції судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2020 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.