Справа № 202/3507/20
Провадження № 2-з/202/66/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

25 червня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., розглянувши заяву керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області Халіна О.В. про забезпечення його позову, поданого в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про витребування майна.

В своєму позові прокурор просить витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою прокурором подана заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на вищевказану квартиру, яка є предметом спору.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019 року у справі №202/3829/16-ц скасовано заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.06.2016 року, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_2 у поза приватизаційний спосіб без рішення компетентного органу було набуто право власності на квартиру комунальної форми власності. На час прийняття судом апеляційної інстанції рішення зазначена квартира на підставі договору купівлі-продажу була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Отже, оскільки предметом позову є витребування квартири, у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує небезпека вибуття такого майна із власності ОСОБА_3 на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, у зв`язку з чим вважає співмірним із предметом позову накладення арешту на спірне майно.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову прокурора є витребування нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_1 , який за наявною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є її власником на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.2016 року, укладеного з ОСОБА_2 , судове рішення щодо визнання за якою права власності на це майно було скасовано апеляційним судом.

Таким чином, відповідач як новий власник спірного майна має реальну можливість розпорядитися ним до розгляду справи по суті, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову прокурора.

Відтак, суд вважає, що заяву прокурора про забезпечення позову необхідно задовольнити, наклавши арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчуження.

На переконання суду, такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, не порушуватиме як прав відповідача, так і інтереси інших осіб, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер - до вирішення судом спору та не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна, не призводить до понесення ним додаткових витрат, не позбавляє його права користування спірним майном.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області Халіна О.В. про забезпечення його позову, поданого в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про витребування майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони її відчуження (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна НОМЕР_2 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Ю. Марченко