10.07.2020 Справа № 469/755/19
2/469/264/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 липня 2020 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.,
учасники справи та їх представники:
представник позивача адвокат Дорошенко А.В. за ордером МК 139804 від 17.07.2019 року,
відповідач ОСОБА_2 - не з"явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,
про усунення перешкод у користування житловим приміщенням шляхом виселення, -
в с т а н о в и в :
Адвокат Дорошенко А.В., яка діє у інтересах ОСОБА_1 , 23 липня 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача з належної позивачу на праві власності двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що позивач отримала зазначене житло у спадщину за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у вказаній квартирі з ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований колишній співмешканець ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача, після смерті попереднього власника житла втратив право користування спірною квартирою, ухиляється від укладення договору найму житла і відмовляється добровільно звільнити спірну квартиру, не сплачував комунальні платежі за час проживання у квартирі, чим порушує право власності позивача.
23 серпня 2019 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідків.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, пояснила, що під час оформлення спадщини на квартиру їй було відомо про те, що відповідач зареєстрований у квартирі, вона дозволила йому прожити у квартирі до закінчення опалювального сезону, з квартири він пішов у березні 2019 року, за цей час пошкодив майно у квартирі, зрізав батареї, ванну здав на металобрухт, комунальні послуги не оплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті за газ та елетроенергію. На даний час позивач бажає розпорядитися належним їй житлом, проте проживання відповідача у ньому створює їй перешкоди у реалізації своїх прав.
Представник позивача адвокат Дорошенко А.В. підтримала вимоги позивача, посилаючись на те, що відповідач не має ніякого відношення до теперішнього власника квартири, не є членом сім`ї позивача, не бажає укладати договір найму житлового приміщення, не вживає заходів до збереження квартири, а навпаки пошкодив наявні у ній комунікації, не сплачував комунальні послуги.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України (а.с.24, 38, 39) та шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини суд приходить до таких висновків.
Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6, 8), ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_3 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). У вказаній квартирі з 14 грудня 2015 року по теперішній час зареєстрований співмешканець померлої ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Березанської селищної ради Миколаївської області (а.с.9), який не належить до членів сім"ї позивача.
Викладені у позовній заяві обставини щодо вчинення відповідачем перешкод у користуванні позивачем житловим приміщенням підтверджено показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , допитаних у судовому засіданні, копіями квитанцій про сплату за комунальні послуги (а.с.10-11).
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду(частини перша, друга цієї статті).
У статті 114 ЖК УРСР передбачено підстави виселення з наданням громадянам іншого жилого приміщення.
Частиною третьою статті 116 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Крім того, при розгляді спорів, що не врегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.
Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідач проживав у спірній квартирі з листопада 2015 року за згодою колишнього власника (спадкодавця) і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Судом встановлено, що проживання відповідача у належній позивачеві квартирі створює для позивача перешкоди у користуванні житлом та обмежує його право вільно володіти, користувати ся та розпоряджатися власним майном.
Відповідач не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із позивачем не пов`язаний, договір найму житлового приміщення між позивачем та відповідачем не укладався, згоди на користування житловим приміщенням позивач відповідачеві не надавав, тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 768,40 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-
Позов задовольнити у повному обсязі.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_4 шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаної квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата виготовлення повного тексту рішення 10 липня 2020 року.

Суддя: