Номер провадження 2/754/3109/20
03 червня 2020 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання - Ковальової В.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -
Позивач Орган опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилась дитина - ОСОБА_2 . Батьки дитини померли, після чого дитина залишилась проживати разом із бабусею. Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.07.2014 р. н ., було надано статус дитини сироти. Після смерті бабусі малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу ( ДБСТ ) ОСОБА_10 . У 2017 році ОСОБА_9 , яка перебувала на обліку Служби у справах дітей та сім`ї, як кандидат в усиновлювачі, познайомилась з малолітньою ОСОБА_2 , між ними відбувся контакт, після чого ОСОБА_3 , звернулась до суду із заявою про усиновлення дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. 06.06.2017 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва було задоволено заяву ОСОБА_3 , про усиновлення та оголошено ОСОБА_3 усиновителем малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас, даним рішенням було змінено прізвище дитині з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ». Наприкінці 2018 року відносини між матір`ю (усиновителькою) та дитиною стали погіршуватись, почали відбуватись сварки та конфлікти. ОСОБА_3 не бажала надалі, щоб її усиновлена дитина ОСОБА_2 проживала з нею, про що виклала письмову нотаріально посвідчену заяву, що не заперечує, щодо позбавлення її батьківських прав, відносно своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В своїх поясненнях малолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданих Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації зазначено, що усиновителька майже не піклувалась про неї, змушувала постійно доглядати за собаками, за час перебування в сім`ї ОСОБА_3 , вона відчувала себе непотрібною та ізольованою. На даний час малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштована на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу (ДБСТ) ОСОБА_10 . Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити їх вимоги, позбавити батьківських прав матір, ОСОБА_3 , стосовно малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також покласти на відповідача судові витрати по справі.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.
05.02.2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем проживання. Правом на подачу відзиву відповідач не скористалась.
Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважав за можливим заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а/з 1779)
Батьки дитини померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть.
Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.07.2014 року № 391 малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надано статус дитини-сироти.
Після смерті батьків, вихованням дитини займалась бабуся, однак після смерті останньої, розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.07.2016 року № 382 малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу (ДБСТ) ОСОБА_10.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.06.2017 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про усиновлення та оголошено ОСОБА_3 усиновителем малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, даним рішенням було змінено прізвище дитині з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », ім`я, по батькові, дата народження та місце народження дитини залишено без змін.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно викладеного в позовній заяві, наприкінці 2018 року відносини між матір`ю (усиновителькою) та дитиною стали погіршуватись, почали відбуватись сварки та конфлікти. ОСОБА_3 не хотіла, щоб її усиновлена дитина ОСОБА_2 проживала разом з нею, у звязку з чим мати дитини, ОСОБА_3 , надала нотаріально засвідчену заяву, у якій зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстровано в реєстрі за №421).

У своїх поясненнях малолітня дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вона надала в Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, зазначено, що усиновителька - ОСОБА_3 , не піклувалась про неї, змушувала весь вільний час доглядати за собаками, майже не приділяла їй уваги та часу. Також, дитина зазначила, що весь час перебування у сім`ї ОСОБА_3 , вона відчувала себе непотрібною та ізольованою. На даний час малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштована на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу (ДБСТ) ОСОБА_10.

Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з Висновком № 102/05/37-8702 від 30.10.2019 про доцільність батьківських прав, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація дійшла висновку, що мати (усиновителька) свідомо нехтує своїми обов`язками, надалі не бажає проживати разом з дитиною, про що виклала письмову заяву. Враховуючи інтереси дитини, керуючись ст. ст. 19, 164 СК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 18.04.2019 року № 7), Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на які покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір, ОСОБА_3 , стосовно малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини.

Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною ; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, а ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пункт 17 зазначеної Постанови роз`яснює, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Згідно частини 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 СК України).

При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України).

Відповідно до положень частини 1 статті 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа , в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Нормою статті 150 СК України, статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , батьківського піклування та обов`язків, щодо дитини не виконує, а також не бажає надалі піклуватись про дитину.

Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку її матері. Невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дитини, негативно впливає на її здоров`я та розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76-79, 81, 82, 95, 141, 258, 259, 263-265, 284, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 165, 166, СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 1279 складений 16.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області).

Після набрання рішенням законної сили його копію направити до Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для внесення відмітки до актового запису № 1279 про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеному 16.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: