Провадження по справі №2/635/457/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Калягіна М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_1 , яким просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 0 від 14 березня 2018 року у розмірі 164267,55 гривень, а також судові витрати у розмірі 2464,01 гривень.

21 травня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. В обгрунтування клопотання зазначає, що 14 квітня 2020 року відкрито провадження у справі №635/1483/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним. Предметом оскарження у даній справі є кредитний договір, за яким ПАТ «УкрСиббанк» намагається стягнути заборгованість.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі немає, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» відповідно до статей 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У зв`язку із цим суди не повинні допускати випадків безпідставної відмови у відкритті провадження у справі або необґрунтованого закриття провадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також фактів незаконного залишення заяв без руху, без розгляду, повернення їх позивачам або необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства-до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України може застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно положень ч.1, 2 ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16.

Судом встановлено, що позовна заява Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла до Московського районного суду м. Харкова 05 вересня 2019 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 грудня 2019 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В.

Справа в провадженні суду перебуває з 05 вересня 2019 року, і зупинивши провадження у справі, суд порушить право позивача на розумні строки розгляду справи.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, а зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналізуючи предмет спорів у справах, судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним кредитного договору з огляду на презумпцію дійсності правочину виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цієї справи наявність обставин, якими Банк обґрунтував свої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем пред`явлено позов саме з цих підстав.

Даний висновок узгоджується правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі №752/8103/13-ц.

Сам факт відкриття провадження у справі про визнання кредитного договору недійсним не є безумовною підставою для зупинення провадження у справі.

З огляду на наведене, суд вважає, що обставини, на які посилається представник відповідача не є безумовною підставою для зупинення провадження у даній справі,а тому клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Крім того, 07 липня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

За ч. 1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин;

3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Враховуючи предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи, передбачені п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України, та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи предмет та ціну позову, характер спірних правовідносин, вимоги ч.5 ст. 274 ЦПК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального провадження.

Посилання відповідача на необхідність дослідження питання щодо недійсності договору та допиту у зв`язку з цим свідків, витребування документів не заслуговують на увагу, оскільки визнання недійсним кредитного договору не є предметом зазначеного позову.

Керуючись ст. 251, 260, 274 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Березовська