Справа №303/4815/19
2/303/103/20
ряд. стат. звіту - №63
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_6 про виселення із житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заяовю до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_6 про виселення із житлового будинку.

Позов мотивований тим, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , остання була вселена у вищезазначений будинок, як член сім`ї власника. Після народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони також були вселені у зазначений будинок, як діти (члени сім`ї) власника. У зв`язку із зловживанням ОСОБА_6 спиртними напоями, вчинення скандалів, не допуском позивачів у житло, останні були змушені тимчасово проживати в орендованому житлі. 24.10.2018 року заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області позивачі були вселені в будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 23.07.2019 року під час вчинення виконавчих дій стало відомо, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживають без законних підстав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. За період проживання відповідачів у зазначеному будинку виникла велика заборгованість за газопостачання, електропостачання, водовідведення. Вважає дії відповідачів самоправними та такими, що порушують право позивачів на користування будинком.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідачів Мельник П. ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не підтримує та просить відмовити в їх задоволенні з підставі зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позових вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1,2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містить інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи.

Достатніми є докази ,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідного до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №67359447 від 06.09.2016 року слідує, що 4/6 частки будинку АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 (а.с. 11-13).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 18.03.2004 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с. 16).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 30.01.2003 року батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с. 17).

Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не маже бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежити у його здійсненні.

Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що позивачі не є власниками будинку, а власником є третя особа ОСОБА_6 , про що сторонами визнано і даний факт доказуванню не підлягає. У свою чергу, тільки власник майна наділений такими правами як володіння, користування та розпорядження.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживають у будинку згідно згоди його власника, тобто ОСОБА_6 , між якими є певні договірні відносини.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачі не є власниками будинку, а тому і порушення їх прав, зі сторони відповідачів, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 346, 383, 386, 391 ЦК України, ст.109 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та членів їх сімей із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_6 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 25.06.2020 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір