Постанова

Іменем України

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 363/2904/18

провадження № 61-8009 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. П., Мартєва С.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області,

відповідач - Вишгородська районна рада Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року у складі судді Баличевої М.Б. та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у складі суддів Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області, Вишгородської районної ради Київської області про визнання незаконним та скасування наказу Фонду комунального майна Вишгородського району від 27 вересня 2016 року № 22-К про його звільнення, поновлення його на посаді заступника голови Фонду комунального майна Вишгородського району, стягнення з Фонду комунального майна Вишгородського району середнього заробітку за час вимушеного прогулу із розрахунку середньоденної заробітної плати 210,82 грн., визнання протиправним та скасування частини третьої та четвертої розпорядження Вишгородської районної ради Київської області від 12 вересня 2016 року № 67-ОС «Про звільнення ОСОБА_2 » в частині покладення виконання обов`язків голови Фонду комунального майна Вишгородського району на головного спеціаліста фонду Кальченко О.В. та зобов`язання ОСОБА_2 передати Кальченко О.В. установчі документи, печатки, стягнення моральної шкоди 36 250 грн. та 43 500 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що наказом Фонду комунального майна Вишгородського району від 09 червня 2010 року № 10-к він був переведений з 01 серпня 2010 року на посаду заступника голови Фонду комунального майна.

Наказом №22-к від 27 вересня 2016 року позивач звільнений 30 вересня 2016 року з вказаної посади.

Вважав своє звільнення незаконним, так як наказ про його звільнення був виданий та підписаний особою, яка не мала таких повноважень так як голова Вишгородської районної ради Київської області перевищив свої повноваження, видавши розпорядження про покладення обов`язків голови Фонду комунального майна Вишгородського району на головного спеціаліста Фонду комунального майна Вишгородського району Кальченко О.В., хоча посада голови фонду була вакантна.

Зазначив, що особа, на яку покладено виконання обов`язків голови Фонду комунального майна Вишгородського району, не має таких же повноважень, як особа, на яку покладено виконання обов`язків голови Фонду комунального майна.

Крім того, зазначив, що Вишгородська районна рада Київської області 21 липня 2016 року прийняла неправомірне рішення «Про затвердження положення про Фонд комунального майна Вишгородського району у новій редакції», яким ліквідовано всі штатні посади фонду, однак ніякої реорганізації та змін в організації виробництва фонду проведено не було, а тому були відсутні підстави для його звільнення відповідно до пункту 1 частини 1статті 40 КЗпП України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на те, що відповідачі порушили його трудові права, принизили його честь та гідність, професійну компетентність, ділову репутацію, що призвело до моральних страждань, вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках та потребувало додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення попереднього стану.

У зв`язку із викладеним просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області від 27 вересня 2016 року № 22-К «Про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області з 30 вересня 2016 року; стягнути з Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 вересня 2016 року по дату винесення рішення по справі.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що передбачений статтею 40 та статтями 43-2 КЗпП України порядок вивільнення працівників й подальше звільнення позивача в повній мірі відповідачем дотриманий й прав позивача не порушено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано справу з суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не надано належної оцінки тому факту, що наказ Фонду комунального майна Вишгородського району від 27 вересня 2016 року № 22-К підписаний не головою Фонду, а головним спеціалістом.

Також зазначив, що чинним законодавством не надано повноважень голові районної ради одноособово призначати, звільняти або покладати виконання обов`язків керівників підприємств чи організацій спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст; це виключна компетенція колегіального органу - пленарного засідання сесії районної ради.

Крім того, зазначив, що суди попередніх інстанцій керувалися Положенням про Фонд комунального майна Вишгородського району, затвердженого рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 21 липня 2016 року № 134-11-VII, який ще не був введений в дію на момент виникнення спірних правовідносин.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

29 травня 2019 року до Верховного Суду надійшли відзиви Вишгородської районної ради Київської області та Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області у якому заявники посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень просять касаційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом голови Фонду комунального майна Вишгородського району № 10-к від 9 червня 2010 року позивача переведено з 1 серпня 2010 року на посаду заступника голови Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області.

Рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 21 липня 2016 року №134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» затверджена нова структура Фонду комунального майна Вишгородського району в кількості 7 штатних посад, яка вводиться в дію з 01 жовтня 2016 року. Згідно з пунктами 4, 5, 6, 8 вказаного рішення ліквідовано з 01 жовтня 2016 року штатні посади Фонду комунального майна Вишгородського району: 4.1. голова Фонду; 4.2. заступник голови Фонду; 4.3. головний спеціаліст - головний бухгалтер; 4.4. головний спеціаліст; 4.5. головний спеціаліст; 4.6. головний спеціаліст; 4.7. головний спеціаліст; 4.8. комендант; 4.9. водій.

Також рішенням затверджено в новій редакції Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району. Голові Вишгородської районної ради доручено в установленому законом порядку не пізніше ніж за два місяці попередити голову Фонду комунального майна Вишгородського району ОСОБА_2 про зміни в організації та виробництві праці. Голові Фонду комунального майна Вишгородського району ОСОБА_2 доручено в установленому законом порядку, не пізніше ніж за два місяці, попередити працівників про зміни в організації та виробництві праці. Визнано такими, що втратили чинність рішення районної ради від 02 липня 2009 року №329-25-V «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» та від 27 квітня 2012 року № 221-17-VІ «Про затвердження структури Фонду комунального майна Вишгородського району, його граничної чисельності та фонду оплати праці».

Наказом голови Фонду комунального майна Вишгородського району Кордон Л.С. № 14-к від 25 липня 2016 року «Про виконання рішення Вишгородської районної ради від 21.07.2016 року №134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району»» повідомлено про ліквідацію штатних посад Фонду, введення нової структури Фонду та загальної чисельності працівників в кількості 7 штатних одиниць та попереджено працівників Фонду про вивільнення з 1 жовтня 2016 року під особистий підпис, у тому числі і позивача.

8 вересня 2016 року Вишгородською районною радою прийнято рішення № 148-13-VII «Про звільнення голови Фонду комунального майна Вишгородського району». Пунктом 2 зазначеного рішення, Вишгородська районна рада доручила голові Вишгородської районної ради Кириченку Р.М. у встановленому порядку припинити трудові відносини з ОСОБА_2 після виходу її з лікарняного.

Розпорядженням голови Вишгородської районної ради Кириченка Р.М. від 12 вересня 2016 року № 67-ОС «Про звільнення ОСОБА_2 » голову Фонду ОСОБА_2 звільнено із займаної посади 12 вересня 2016 року у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. На час відсутності голови Фонду виконання обов`язків голови Фонду комунального майна Вишгородського району покладено на головного спеціаліста Фонду Кальченко О.В., а ОСОБА_2 зобов`язано передати виконуючому обов`язки голови Фонду по акту приймання-передачі установчі документи, печатку та інше.

Наказом в.о. голови Фонду комунального майна Вишгородського району Кальченко О.В. № 18-к від 23 вересня 2016 року «Про деякі питання трудових відносин» позивачу запропоновано посаду спеціаліста відповідно до нової структури Фонду комунального майна Вишгородського району. Згідно додатку до вказаного наказу позивач на посаду спеціаліста Фонду комунального майна Вишгородського району не погодився.

Наказом виконуючого обов`язки голови Фонду комунального майна Вишгородського району № 22-к від 27 вересня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці.

ОСОБА_2 звернулася до голови Вишгородської районної ради з заявою про скорочення терміну попередження та звільнення її з займаної посади відповідно до пункту 1 частини 40 КЗпП України з 01 вересня 2016 року.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Згідно пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Відповідно до пункту 7 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Пунктом 1.3 Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району, затвердженого рішенням районної ради від 02 липня 2009 №329-25-V було встановлено, що Фонд у своїй діяльності підпорядкований і підзвітний Вишгородській районній раді Київської області.

За пунктом 1.4. Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району, затвердженого рішенням районної ради від 02 липня 2009 № 329-25-V Положення про Фонд, внесення до нього змін та доповнень затверджується Вишгородською районною радою Київської області.

Відповідно до пункту 6.4. цього Положення, структуру Фонду, його граничну чисельність та фонду оплати праці затверджує Вишгородська районна рада.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників підприємств, закладів, установ та організацій спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, затвердженого рішенням районної ради від 27 квітня 2012 № 223-17-VI, керівники суб`єктів господарювання спільної комунальної власності, призначаються на посаду і звільняються з посади Вишгородською районною радою на її пленарних засіданнях.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Вишгородська районна рада є вищестоящим органом управління Фонду комунального майна Вишгородського району, призначення керівника якого здійснюється за рішенням районної ради, а тому, покладання обов`язків голови Фонду комунального майна Вишгородського району на працівника допускається і при вакантній даній посаді.

Розпорядження голови Вишгородської районної ради Київської області Кириченка Р.М. від 12 вересня2016 року № 67-ОС «Про звільнення ОСОБА_2 » є законним, обґрунтованим та видано в межах компетенції відповідача.

Також колегія суддів погоджується з висновком судів, що позивача звільнено з дотриманням норм трудового законодавства, у зв`язку із відмовою 26 вересня 2016 року позивача від запропонованої посади в новому штатному розписі Фонду комунального майна, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, відповідачем видано наказ від 27 вересня 2016 року № 22-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Таким чином, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин і незгоди з оскаржуваними рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішенні- без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров