Справа № 503/671/20
Провадження № 2-о/503/20/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Редьки Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима у окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Кодимський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України в певний час,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Петрівка Кодимського району Одеської області, де ходила до школи, потім працювала в КСП «Крутянське» в с.Круті Кодимського району Одеської області. В 1978 році отримала паспорт громадянина СРСР. В 80-х роках минулого століття в її будинку сталася пожежа, внаслідок чого були втрачені всі документи, в тому числі і паспорт громадянина СРСР. Ця обставина унеможливила отримання нею паспорта громадянина України. На даний час ОСОБА_2 проживає в с.Круті Кодимського району Одеської області, на підтвердження чого надала довідки Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області. Однак, після звернення до міграційної служби з метою отримання паспорта громадянина України їй було відмовлено у видачі паспорта через відсутність документів, що підтверджують проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У встановлений судом строк, представник Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи подав до суду відзив, в якому вказав, що факт проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року не підтверджено належними документами, з доводами заявника не погоджується, а тому існує спір про право, у зв`язку із чим просив залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечувала, вказавши, що ОСОБА_2 не надала до ГУ ДМС України в Одеській області документи, що підтверджують факт її проживання на території України, посилаючись на обставини викладені у відзиві, просила залишити без розгляду заяву, у зв`язку з наявним спором про право.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Петрівка Кодимського району Одеської області, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 25.01.2020 року.

Відповідно до довідки №13 від 20.02.2020 року, виданої КЗ "Опорний заклад" Кодимський НВК загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ДНЗ" Кодимської районної ради Одеської області, ОСОБА_2 навчалась в Петрівській восьмирічній школі Кодимського району Одеської області з 1969 року по 1977 рік.

Згідно з копією трудової книжки заявника, відповідно до якої вона була прийнята в члени КСП «Крутянське» в 1978 року та в 2000 році була переведена в ТОВ «Крутянське».

23.12.1985 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , повторно виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 25.01.2020 року

Відповідно до довідок №252 від 19.02.2020 року та №121 від 11.02.2020 року, виданих Крутівською сільською радою Кодимського району Одеської області, згідно виписки з погосподарської книги по Крутівській сільській раді, ОСОБА_2 з 1980 року по 2020 рік проживає в с.Круті Кодимського району Одеської області в будинку свого чоловіка ОСОБА_4 .

Додатково факт постійного проживання на території Україні ОСОБА_2 підтверджується, виданим на її ім`я сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 02.10.2000 року, право на отримання якого мали виключно громадяни України.

Відповідно до листа виданого завідувачем Кодимського РС ГУДМС України в Одеській області, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що заявник дійсно зверталася із заявою щодо видачі паспорта, однак їй було відмовлено, оскільки нею не надано документів підтверджуючих її реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі ЗУ «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі Порядок), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 рік.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Суд зазначає, що у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Доводи представника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відсутність належних і допустимих доказів постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року є безпідставними, оскільки судом установлено, що ОСОБА_2 народилася на території України та станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала в с.Круті Кодимського району Одеської області. При цьому відомостей про те, що заявник залишала територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справи не містять.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, доводи представника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про те, що сам по собі факт не погодження ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою ОСОБА_2 свідчить про спір про право до уваги не приймаються, оскільки, виходячи з положень ч.1 ст.293 ЦПК України, та з урахуванням кола учасників судового процесу, такі справи в порядку позовного провадження не розглядаються.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Кодимський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України в певний час, задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки села Петрівка Кодимського району Одеської області на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент проголошення незалежності України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Повне рішення суду складено 26 червня 2020 року

Суддя Б.С. Сердюк