Справа № 346/2189/20
Провадження № 2/346/1209/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Як їй стало відомо, на вказану квартиру відповідачем накладено арешт. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 01.06.2020 р.), на квартиру що їй належить накладено арешт на підставі постанови серія та номер: 3Б-774 від 19.09.2003р., суб`єктом обтяження є її син ОСОБА_2 .

Зазначає, що ОСОБА_2 не являється власником чи співвласником квартири АДРЕСА_1 . Тобто за борг сина наклали арешти на її майно , а не на майно боржника ОСОБА_2 .

Вважає, що підстав для арешту її нерухомого майна немає, оскільки вона, позивач не має жодних боргів, про що стверджується листом від 12.03.2020 р. Разом з тим, в позасудовому порядку зняти арешт зі свого майна вона не може.

Наявність арешту на все нерухоме майно зумовлює порушення її прав оскільки вона не матиме змоги в майбутньому розпоряджатися своїм майном.

Просить суд зняти арешт нерухомого майна, накладений відповідно до постанови Державної виконавчої служби (серія та номер 3Б-774 від 19.09.2003 р.), з квартири АДРЕСА_1 , що належить їй, ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач та представник не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо задоволення заяви.

Третя особа ОСОБА_3 подав до суду заяву відповідно до котрої визнав позовні вимоги та просив їх задовольнити , справу розглянути без його участі

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3ст.12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, щопозивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26 березня 1991 року (а.с.7) та копією виписки ОКП Коломийське МБТІ № 65617 від 13.12.2019 (а.с.13)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 01.06.2020 р.), на квартиру що належить позивачу накладено арешт на підставі постанови серія та номер : 3Б-774 від 19.09.2003р.(а.с.14-16) З даної інформації встановлено, що дана постанова видана Державною виконавчою службою, суб`єктом обтяження є син позивача ОСОБА_2 .

Як вбачається з відповіді начальника Коломийського міськрайонного відділу ДВС від 12.03.2020, арешти на все нерухоме майно накладено на боржника ОСОБА_2 , місце проживання якого згідно виконавчого документа - АДРЕСА_2 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження щодо майна ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 відсутні.(а.с.17)

Встановлено, що ОСОБА_2 не являється власником чи співвласником квартири АДРЕСА_1 на котру накладено арешт.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем ухвалено 19.09.2003 року постанову серії 3Б-774 про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом від 07.06.2017 № 1829/5 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону).

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За змістом зазначених норм та положень ст.16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За наведених обставин арешт на нерухоме майно порушує право власності позивача, оскільки остання позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своїм майнові.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 не являється боржником по будь-яких виконавчих провадженнях, суд дійшов висновку, що є підстави для скасування арешту, оскільки наявний арешт порушує право позивача на належну реалізацію нею свого права володіння приватним майном

На підставі наведеного та Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.15,16,316,319,321ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, що накладений відповідно до постанови Державної виконавчої служби серія та номер 3Б-774 від 19.09.2003 р., а саме: квартири АДРЕСА_1 , належної на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ;

Коломийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), місцезнаходження м. Коломия вул. Театральна, 15 , Івано-Франківської області, 78200 , ;

ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.