Справа № 456/3778/19 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/959/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового проваження ббез повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа комунальне підприємство «Управляюча компанія «Світанок» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 40388 грн. матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди, 10000 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку АДРЕСА_3 року квартиру позивача було затоплено.

Згідно акту комісії Комунального підприємства «Управляюча компанія «Світанок» від 06 вересня 2019 р. причиною затоплення стало халатне відношення відповідача до користування внутрішньо квартирних мереж холодного водопостачання, внаслідок чого позивачу затоплено стіну і стелю в кухні, ванні, коридорі і суміжній кімнаті з туалетом та відбулося вздуття підлоги. Внаслідок залиття, квартира позивача потребує термінового поточного ремонту, оскільки жити в ній стало неможливо.

Згідно з кошторисної документації, складеної інженером - проектувальником ОСОБА_3 , вартість проведення ремонту квартири позивача становить 39588 грн. та за проведення експертизи позивачем було сплачено 800 грн.

Крім того, на думку позивача, неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 20000 грн.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа комунальне підприємство «Управляюча компанія «Світанок» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що як встановлено п. 5 Розділу 1 Порядку обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219, обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Також вказує, що точкою приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення є перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи) (п. З Розділу 1 Порядку).

На думку скаржника, саме відповідач, як власник квартири, повинна нести відповідальність за спричинення шкоди позивачу, завданої залиттям приміщення внаслідок халатного поводження до користуванням внутрішньо квартирних мереж холодного водопостачання, обслуговування яких входить до обов`язків власника приміщення.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не представлено суду жодних належних та допустимих доказів про заподіяння їй моральної шкоди з вини відповідача

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 27 грудня 2019 року по цивільній справі № 686/11256/16-ц.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на квартиру виданого 24 березня 2000 року, виданого Стрийською міською радою, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Актом про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання, центрального опалення, гарячого водопостачання, каналізації від 06 вересня 2019 року, складеного в складі комісії: головного інженера КП «УК`Світанок» Павлучкович О.Р., майстра по експлуатації житлового фонду КП «УК «Світанок» ОСОБА_7 , слюсара сантехніка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було встановлено, що 06 вересня в будинку АДРЕСА_4 , у підвалі трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення (холодного, гарячого, водопостачання, каналізації), внаслідок чого частково затоплену стіну і стелю в кухні, ванні, коридорі і суміжній кімнаті з туалетом. Причиною аварії є халатне відношення власника квартири АДРЕСА_5 до користування внутрішньо квартирними мережами холодного водопостачання. Висновки і рекомендації комісії дотримуватись правил користування внутрішньо квартирними інженерними мережами та утримувати їх в технічно-справному стані. Даний акт підписаний членами комісії, з ним ознайомлений мешканць квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_1 .

Згідно листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975, при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, у вищезгаданому акті про залиття квартири від 06 вересня 2019 року міститься відмітка про те, що ОСОБА_10 засвідчити підписом факт ознайомлення з актом відмовилась, на підтвердження вказаної обставини містяться підписи трьох понятих.

Згідно листа КП «УК «Світанок» №67 від 11 лютого 2020 року працівниками КП «УК «Світанок» було проведене комісійне обстеження квартир № 27 та АДРЕСА_2 у присутності власників вказаних квартир даного будинку. За результатами обстеження складено акт від 06 вересня 2019 року. В акті про затоплення квартири АДРЕСА_6 помилково АДРЕСА_6 , але вказано, АДРЕСА_2 . Затоплення мало АДРЕСА_7 , оскільки АДРЕСА_7 . Крім того, мешканці квартир були присутні під час обстеження квартир, тобто про факт затоплення квартири їм було відомо і в описаній частині акту вказані пошкодження, які зазнала квартира АДРЕСА_6 і які сталися через порушення правил користування внутрішньо квартирними інженерними мережами АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Як встановлено п. 5 Розділу 1 Порядку обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219, обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Водночас точкою приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та приміщення є перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи) (п. З Розділу 1 Порядку).

Отже, виходячи із наведеного, саме відповідач як власник квартири, повинна нести відповідальність за спричинення шкоди позивачу, завданої залиттям приміщення внаслідок неналежного користуванням внутрішньо квартирних мереж холодного водопостачання, обслуговування яких входить до обов`язків власника приміщення.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, Доказами є будь які дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 76 ЦПК України Ці дані встановлюються такими засобами : 1.Письмовими, речовими і електронними доказами; 2 . висновками експертів; 3.показаннями свідків.

Як вбачається із зведеного кошторисного розрахунку вартості поточного ремонту кв. АДРЕСА_1 , складеного інженером-проектувальником ОСОБА_3 вартість ремонту становить 39 588 грн.

Відповідно до кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт(послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури 7 грудня 016 року ОСОБА_3 зареєстрований у реєстрі атестованих осіб за №11187 як виконавець робіт пов`язаних з інженерно-будівельним проектуванням у частині кошторисної документації.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачки, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, а відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди, відтак завдана позивачу матеріальна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, зокрема негативні емоції та переживання з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя та різке погіршення здоров`я позивача в період після залиття квартири та вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 3 000 грн.

Вимоги позивача про стягнення 20 000 гривень моральної шкоди є очевидно завищеними, належним чином не мотивовані, а тому моральна шкода в такому розмірі не може бути стягнута.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2. ст.. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1084 грн. 10 коп. пропорційно задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. протягом встановленого строку, відтак вказана вимога залишається без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 588 ( тридцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень матеріальної шкоди внаслідок залиття його квартири та 800 гривень за оплату послуг експерта

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 гривень моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_2 1 184 гривні 10 копійок судового збору на користь держави

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 липня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.