Номер провадження: 22-ц/813/2097/20
Номер справи місцевого суду: 509/1009/16-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/1009/16-ц

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2097/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Гандзій Д.М. о 13 годині 57 хвилині 25 жовтня 2019 року, повний текст судового рішення виготовлено 28 жовтня 2019 року,

встановив:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд: 1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь та ділову репутацію позивача наступну інформацію: «активну участь в атаці на підприємство приймає так звана "Одеська самооборона". Правда, ця самооборона більше відома своїми захопленнями чужої власності та іншими протизаконними діями. За нашою інформацією, для захоплення підприємства сформований озброєний загін Самооборони чисельністю 30 чоловік, і до 500 «тітушок», зібраних по всьому півдні України - в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях. Очолюють "бойовий загін" особисто керівники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . За нашою інформацією, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 пообіцяв частку в компанії керівникам Самооборони за успішний захоплення ринку»; 2) зобов`язати ТОВ «Промтоварний ринок» спростувати вказану інформацію; 3) стягнути з ТОВ «Промтоварний ринок» моральну шкоду у розмірі - 100 000 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що поширена відповідачем вищенаведена інформація є такою, яка не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність, ділову репутацію та завдає йому моральної шкоди (а. с. 3 8).

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2019 року у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ні позивачем, ні його представником не було заявлено клопотання про залучення до участі у справі (заміну) неналежного відповідача. Згідно з п. п. 9,12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» належними відповідачами по даній категорії справ - є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону України «Про пресу», редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. В даному випадку, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, згідно з якою суд відмовляє у задоволенні позову якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), а суд, в силу покладених на нього процесуальним Законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи, проте встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 саме з вказаних у даному абзаці підстав.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що ТОВ «Промтоварний ринок» є належним відповідачем у даній справі. Зазначає про помилковість вищевказаних висновків суду першої інстанції з огляду на звернення до суду з позовом, який подано до належного відповідача - ТОВ «Промтоварний ринок». Вказує на те, що саме ТОВ «Промтоварний ринок» є поширювачем зазначеної вище інформації, у розумінні частини 4 статті 277 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Промтоварний ринок» заперечує проти апеляційної скарги. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Заочне рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заяв, клопотань від сторін по справі до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Між тим, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, відсутність клопотань учасників справи про відкладення розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї,дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих учасниками і досліджених судом доказів вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 15, 16, 94, 277 ЦК УКраїни) та процесуального (ст. ст. 13, 50, 51, 175, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

10 та 11 січня 2016 в мережі Інтернет на головних сторінках веб-сайтів « ІНФОРМАЦІЯ_1 Україна», « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «24 канал» у статті « ІНФОРМАЦІЯ_3 «7 кілометра»: рейдери планують захоплення ринку» була розміщена наступна інформація: «активну участь в атаці на підприємство приймає так звана «Одеська самооборона». Правда, ця самооборона більше відома своїми захопленнями чужої власності та іншими протизаконними діями. За нашою інформацією, для захоплення підприємства сформований озброєний загін Самооборони чисельністю 30 чоловік, і до 500 «тітушок», зібраних по всьому півдні України - в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях. Очолюють «бойовий загін» особисто керівники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . За нашою інформацією, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 пообіцяв частку в компанії керівникам Самооборони за успішний захоплення ринку».

Позивач стверджує про те, що автором наведеної вище інформації є директор ТОВ «Промтоварний ринок» - ОСОБА_6 ..

Між сторонами виникли правовідносини щодо захисту честі, гідності та ділової репутації.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Під поширенням інформації необхідно розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 50, 51 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц (провадження № 61-5189св18) міститься висновок про те, що «відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) міститься висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.».

З огляду на зміст зазначених постанов Верховного Суду, колегія суддів вважає, що правовідносини у цих справах є подібними до справи, що розглядається, враховуючи предмет і підстави позовів, характер спірних правовідносин, а тому застосування правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду та Великої Палати Верховного Суду, викладених у цих постановах, до правовідносин у справі, що розглядається, є коректним, і зазначені висновки є релевантними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У разі, якщо питання про залучення усіх належних відповідачів у справі про захист честі та гідності фізичної особи судом першої інстанції не вирішено суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому достовірність поширеної інформації, спростування якої є предметом позову, судом не перевіряється.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 742/1159/18) та від 18 грудня 2019 року (справа № 742/286/17).

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У позовній заяві позивач вказав автором вищевказаної інформації, яка була розміщена 10 та 11 січня 2016 в мережі Інтернет на головних сторінках веб-сайтів « ІНФОРМАЦІЯ_1 Україна», « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «24 канал» у статті «Директор «7 кілометра»: рейдери планують захоплення ринку», директора ТОВ «Промтоварний ринок» - ОСОБА_6 , між тим вищевказані позовні вимоги щодо захисту честі, гідності та ділової репутації пред`явлені лише до ТОВ «Промтоварний ринок».

Крім того, вищевказані позовні вимоги щодо захисту честі, гідності та ділової репутації не було пред`явлено до власників веб-сайтів « ІНФОРМАЦІЯ_1 Україна», «Обозреватель» та «24 канал».

Клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв.

Крім того, відповідно до матеріалів справи у судовому засіданні, яке відбулося 25.10.2019 року, під час обговорення клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, суд першої інстанції виніс на обговорення питання про залучення до участі у справі у якості співвідповідачів вищевказані засоби масової інформації. Відповідно до журналу судового засідання від 25.10.2019 року (а. с. 202 205) позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти залучення до участі у справі засобів масової інформації в якості співвідповідачів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні вищенаведеного позову, з огляду на відсутність належного кола відповідачів у даній справі, відсутність волевиявлення позивача щодо залучення власників веб-сайтів « ІНФОРМАЦІЯ_1 Україна», «Обозреватель» та «24 канал», директора ТОВ «Промтоварний ринок» - Мозгальського В.Й. в якості відповідачів (співвідповідачів) до участі у розгляді справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі 439/1469/15-ц (провадження № 61-5189св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19), внаслідок чого дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 червня 2020 року у справі № 761/7719/18, яка містить висновки суду касаційної інстанції про необхідність відмови у задоволенні позову про захист честі, гідності та ділової репутації, який пред`явлено до неповного кола осіб належних відповідачів.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи апеляційної скарги про помилковість вищевказаних висновків суду першої інстанції з огляду на звернення позивача до суду з позовом, який подано до належного відповідача - ТОВ «Промтоварний ринок», є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки не мають наслідком задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе