ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2020 року м. Херсон

справа № 766/8633/17

провадження №22-ц/819/943/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року у складі судді Майдан С.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Енергія» про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Енергія» (далі ТОВ «ОК «Енергія») з позовом у якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором позики від 09 січня 2017 року в сумі 19 000 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору позики, укладеного 09 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позикодавець ОСОБА_1 зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_2 безпроцентну цільову позику, а останній зобов`язався прийняти позику в сумі 19 000 000 грн., строком на 60 днів з моменту отримання коштів, але не пізніше 09 березня 2017 року. Сторони обумовили місце виконання договору за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ОСОБА_2 договору позики 09 січня 2017 року забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня між ОСОБА_1 та ТОВ «ОК «Енергія».

У зв`язку з тим, що позичальник не виконав взятих на себе обов`язків щодо повернення коштів, ОСОБА_1 10 березня 2017 року звернувся до поручителя з вимогою виконання взятих на себе зобов`язань, проте вимога не була задоволена, грошові кошти товариство не повернуто.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року у складі судді Майдан С. І. позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «ОК «Енергія» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 09 січня 2017 року в сумі 19 000 000 грн. та судовий збір в сумі 8 000 грн., а саме по 4 000 грн. з кожного.

31 липня 2018 року адвокат Доброва С.К., яка діє в інтересах Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення Херсонського міського суду від 30 червня 2017 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Енергія».

19 вересня 2018 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року.

В касаційному порядку зазначене рішення суду апеляційної інстанції не оскаржувалося.

26 лютого 2019 року на це ж рішення суду адвокатом Тихоша Д.С., який діє в інтересах Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.», та яке не приймало участі у розгляді справи у суді першої інстанції подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, особа, яка її подала просить скасувати рішення Херсонського міського суду від 30 червня 2017 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Енергія». Вважає, що обставини справи щодо належного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань стосовно надання позики у розмірі 19 000 000 грн., звернення ОСОБА_1 до ТОВ «Оздоровчий комплекс «Енергія» з вимогою виконання взятих на себе зобов`язань не підтверджені належними, допустимим, достовірними доказами а отже, зазначене свідчить, що доказування вищенаведених обставин в порушення вимог ЦПК України відбулося на підставі припущень. Звертає увагу суду, що укладена між ОСОБА_1 та ТОВ «Оздоровчий комплекс «Енергія» угода про поруку підписана директором підприємства без відповідного погодження загальних зборів учасників, яким є юридична особа, апелянт, враховуючи поновлення його прав учасника товариства рішенням суду господарської юрисдикції. Крім того, зазначає, що оскільки Компанія «Комбест Сервісіз ЛТД.» є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Енергія», тобто власником корпоративних прав вказаної юридичної особи, то прийнятим судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод та інтересів.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14 березня 2019 року поновлено Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» строк на апеляційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року

У відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 її доводи не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Зазначає, що на час укладання договору поруки, директор товариства діяв відповідно до вимог Статуту ( п.15.10;16.2), який надавав йому право на укладення цього договору. Ці положення Статуту були незмінними як на час укладання договору так і на час виключення Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» зі складу засновників ТОВ «ОК «Енергія». Під час укладання договору поруки позивач діяв добросовісно, розумно, був обізнаний про повноваження директора ТОВ «ОК «Енергія», внаслідок чого відсутні підстави як для визнання договору поруки недійсним так і для відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з товариства.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, після повернення справи судом касаційної інстанції ( щодо вирішення питання зупинення провадження у справі) представник Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» не з`явився. На адресу суду апеляційної інстанції від представників компанії адвокатів Корецької Т.О. та Тихоша ОСОБА_3 .С ОСОБА_4 надійшли повідомлення про розірвання та припинення дії договорів про надання правової допомоги, відповідно 05.06.2020 року та станом на 09.06.2020 року ( т.2 а.с.90, 93).

Порядок передачі судових та позасудових документів регулюється Конвенцією про вручення судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, яка застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Держава Україна приєдналася до цієї Конвенції 19 жовтня 2000 року відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах". Конвенція набула чинності для України 01.12.2001 року.

Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії підписало Конвенцію 10 грудня 1965 року, ратифікація або приєднання - 17 листопада 1967 року, набрання чинності - 10 лютого 1969 року.

Згідно зі статтею 3 Конвенції 1965 року орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до статті 5 Конвенції 1965 року Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

В свою чергу, статтею 10 Конвенції 1965 року передбачено, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Як вбачається з інформації, яка міститься на інтернет-сторінці https://www.hcch.net/index_en.phpact=authorities.details&aid=278, Великобританія (до складу якої входять ОСОБА_5 Віргінські острови) не заперечує проти застосування ст. 10 (а) Конвенції.

Отже, беручи до уваги вимоги статті 10 Конвенції, суд не обмежений у виборі способу передачі судових документів, що підлягають врученню за кордоном, з переліку способів, визначених Конвенцією (у тому числі не обмежений у можливості надсилати судові документи особі, яка не була стороною у справі, проте подала апеляційну скаргу - нерезиденту у порядку, визначеному у пункті "а" статті 10 Конвенції, а саме надсилати судові повідомлення про час та місце розгляду справи безпосередньо поштою на адресу юридичної особи, апелянта у справі).

Згідно з п. 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах", якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Матеріали справи містять докази отримання ( 02.07.2020 року) судової повістки-повідомлення про день та час розгляду справи (14.07.2020 року о 13-30), направленій Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» на адресу, зазначену в апеляційній скарзі відповідно до вищенаведених умов Конвенції (ст.10).

Клопотання, яке надійшло 14.07.2020 року електронною поштою від компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» про перенесення розгляду справи також свідчить про обізнаність часу та місця розгляду справи, проте підстави в ньому наведені з урахуванням вимог процесуального закону не були тими, які б унеможливили розгляд справи за відсутності представника. Крім того, інформація, щодо представництва інтересів компанії адвокатом Тихошею Д.С., виходячи з його повідомлення про припинення дії договору станом на 09.06.2020 року, клопотання компанії та наданих представниками відповідача судових рішень, з яких вбачається представництво інтересів компанії зазначеним адвокатом після вказаної дати, є суперечливою і може свідчити про затягування розгляду справи. Також, відповідно до Постанови КМ України від 04.05.2020 року №343 діяльність адвокатів в умовах запровадженого карантину була відновлена з 11 травня 2020 року, а тому посилання на карантинні обмеження є безпідставними.

Розгляд апеляційної скарги компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» триває з березня 2019 року, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню а апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості за договорами позики та поруки від 09 січня 2017 року з відповідачів в тому числі з ТОВ «Оздоровчий комплекс «Енергія».

Так, з матеріалів справи вбачається, та судом першої інстанції встановлено, що 09.01.2017 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, був укладений договір позики на суму 19 000 000 грн., метою надання якої є поповнення обігових коштів, на строк: 60 днів з моменту отримання коштів, але не пізніше до 09 березня 2017 року / т.1 а.с.4/.

В забезпечення зазначеного зобов`язання між ОСОБА_1 , як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Енергія», як поручителем, 09 січня 2017 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язку ОСОБА_2 (боржника) щодо повернення грошових коштів в сумі 19 000 000 грн за договором позики від 09.01.2017 року (основний договір) в строк зазначений в договорі позики /т.1 а.с.5/.

Відповідно до п. 3.1 вказаного вище договору поруки, поручитель ТОВ «ОК «Енергія» зобов`язується, в разі порушення боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк до 15 грудня 2015 року (по тексту договору) шляхом перерахування на розрахунковий рахунок кредитора.

Доказів визнання договору поруки, укладеного 09 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ОК «Енергія», недійсним, удаваним, тощо, апелянтом не надано.

Також з інформації, наведеній сторонами, вбачається, що компанія «Комбест Сервісіз ЛТД.» була виключена зі складу учасників ТОВ «ОК «Енергія» (до укладення договору позики та поруки) щодо правомірності якого (виключення) наявне судове провадження господарської юрисдикції, рішення у якому чинності не набрало.

За змістом ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч. 2 ст. 362 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, встановивши, що договір поруки від 09 січня 2017 року був укладений між ОСОБА_1 (позикодавець) та юридичною особою ТОВ «Оздоровчий комплекс «Енергія» (поручитель), приймаючи до уваги, що Компанія «Комбест Сервісіз ЛТД.» не являється стороною вказаних вище договорів позики та поруки, не являється учасником спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження, оскільки після відкриття апеляційного провадження встановлено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року у даній справі питання про права, свободи, інтереси або обов`язки Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» не вирішувалось.

Колегія зауважує, що юридична особа ТОВ «ОК «Енергія» діє як самостійна особа, яка наділена цивільною правоздатністю і дієздатністю, зокрема на укладення від свого імені договорів і відповідно, нести цивільну (майнову) відповідальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що компанія «Комбест Сервісіз ЛТД.» має частку у статутному капіталі ТОВ «ОК «Енергія» 64,59 %, а оскаржуваним рішенням, у зв`язку із задоволенням позову про стягнення з юридичної особи ТОВ «ОК «Енергія» боргу, було позбавлено Компанію права на отримання прибутку, як учасника вказаного товариства, не спростовують викладених вище висновків апеляційного суду, оскільки Компанія не являється суб`єктом спірних правовідносин у даній справі.

Аналогічних правових висновків щодо застосування наведених норм прав дійшов суд касаційної інстанції у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду справі №200/21685/17 від 27 травня 2020 року, які підлягають врахуванню відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скаргищодо правового аналізу укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «Оздоровчий комплекс «Енергія» угоди про поруку, як такої що підписана директором підприємства без відповідного погодження загальних зборів учасників, яким є юридична особа, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки недійсність чи удаваність договору поруки від 09 січня 2017 року не є предметом даного позову. Колегія суддів вважає за можливе зауважити, що виходячи з правової позиції викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 08.10.2019 року у справі №916/2084/17, підписання директором товариства договору поруки без передбаченої статутом згоди загальних зборів цього товариства може порушувати права та інтереси цього товариства, а не корпоративні права апелянта.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване компанією «Комбест Сервісіз ЛТД.» рішення суду безпосередньо її прав та обов`язків не стосується і питання про права, інтереси та (або) обов`язки Компанії цим рішенням не вирішувалося, в зв`язку з чим апеляційне провадження за апеляційною скаргою компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 362 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії «Комбест Сервісіз ЛТД.» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2017 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст судового рішення складено 15 липня 2020 року.

Суддя: І.В. Склярська