Справа № 405/3942/20
УХВАЛА

"02" липня 2020 р. суддя Ленінського районного суду міста Кіровограда Шевченко І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И ЛА :

30.06.2020 року ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , подала заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом заборони ОСОБА_3 відчужувати у будь-який спосіб зареєстроване на його ім`я майно, а саме: житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 .

Вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3 вчиняє протиправні дії стосовно родичів позивача ОСОБА_1 , кожного дня до будинку на оглядини приходять покупці та в даний час готуються документи для продажу спірного майна. Звернення до суду з позовною заявою та прийняття судом рішення займе тривалий час, а тому, з об`єктивних причин позивач ОСОБА_1 впевнений, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, а тому вважає за необхідне накласти арешт.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід також розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Крім того, забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача, при цьому, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Окрім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до п.5, 6 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Проте, заява представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову подана без додержання вищевказаної норми закону, оскільки до неї не додано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та ціни позову.

Крім цього, ч.10 ст.150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В зв`язку з тим, що заявником не зазначено ціни позову, не немає можливості встановити чи є співмірними заходи забезпечення позову з позовними вимогами, як того вимагає ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, у зв`язку з тим, що представником позивача не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, вважаю вимогу про забезпечення позову необґрунтованою, тому приходжу до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Одночасно роз`яснюю, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання законної сили. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда І. М. Шевченко