Справа № 184/880/20
Номер провадження 2/184/290/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Батрак Л.В.,

представника відповідача - Маглиш А.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до відповідача Покровської міської ради Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Центральна, 48) про стягнення суми коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що рішенням Орджонікідзевського міського суду від 09.12.2015р., яке частково змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто в рахунок повернення боргу, згідно договору позики від 30.11.2012р., суму 62577,99 грн., що складається із суми боргу за договором позики - 33950,00 грн., суми інфляції - 25123,00 грн., 3% річних - 2849,00 грн. та суму судового збору - 655,99 грн. На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлений позивачем до примусового виконання. Водночас, боржник - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, з огляду на що виконавче провадження було завершене. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року визнано відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 , яка складається з Ѕ частки квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та передано 1/2 частини квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 у комунальну власність територіальної громади м. Покров в особі Покровської міської ради. Постанова набрала законної сили 19 червня 2019 року. 18.07.2019 року та 27.01.2020 року, позивач, відповідно до ч.4 ст.1277 ЦК України звернувся до Покровської міської ради Дніпропетровської області з вимогою про добровільне задоволення своєї вимоги, як кредитора спадкодавця. Однак, жодної відповіді від Покровської міської ради Дніпропетровської області не надходило. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Так, представник вказує на те, що в силу вимог ч.4 ст.1277 ЦК України, на яку посилається позивач як на правову підставу своїх вимог, Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Водночас, ст..1231 ЦК України не передбачає можливості відшкодування договірної заборгованості. Також зазначає про те, що на даний час Покровська міська рада не набула права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 , оскільки державна реєстрація права власності не здійснена. Крім того, представник посилається на недоведеність позивачем належними та допустимими обставин на які він посилається, оскільки просить суд стягнути з відповідача усю заборгованість по договору позики у межах вартості спадкового майна, однак не вказує вартості спадкового майна та не надає доказів на підтвердження того, що вартість квартири площею 59,5 кв.м по АДРЕСА_2 визнаною судом відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади м. Покров складає саме 62577,99 грн.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Орджонікідзевського міського суду від 09.12.2015р. позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 30.11.2012р. у розмірі 33 950,00 грн., 2849,00 грн. - розмір відсотків річних від суми позики, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 368,00 грн. (а.с.5-6).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено та рішення Орджонікідзевського міського суду від 09.12.2015р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 25123,00 грн. в рахунок відшкодування інфляційних збитків. Крім того, змінено рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судового збору, збільшено його з 368,00 грн. до 6555,99 грн. В решті рішення залишено без змін (а.с.7-8).

Позивач звернувся до Покровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з виконавчим листом про стягнення коштів з боржника ОСОБА_3 на свою користь.

Однак, постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №53147927 від 06.07.2017р. Покровський міський ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області закрив виконавче провадження у зв`язку з тим, що згідно відповіді Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану боржник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до актового запису № 263 (а.с.9).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року справа № 184/1037/18, провадження №22-ц/803/2698/19 заяву ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою задоволено частково та визнано відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 , яка складається з Ѕ частки квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та передано 1/2 частини квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 у комунальну власність територіальної громади м. Покров в особі Покровської міської ради (а.с.11-13).

Вказана постанова Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року набрала законної сили 19 червня 2019 року.

18.07.2019 року та 27.01.2020 року, позивач звернувся до Покровської міської ради Дніпропетровської області з вимогою про добровільне задоволення своєї вимоги, як кредитора спадкодавця, однак така вимога залишена відповідачем без виконання (а.с.14-15).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, яка кореспондується із нормами ст..15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, згідно ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на норми ст..1277 ЦК України, відповідно до яких територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Із наведеного слідує, що ставши власником відумерлого майна територіальна громада зобов`язана задовольнити не будь-які вимоги кредитора, а лише ті, які заявлені відповідно до ст..1231 ЦК України.

У свою чергу ст..1231 ЦК України, яка має назву «Спадкування обов`язку відшкодувати майнову шкоду (збитки) та моральну шкоду, яка була завдана спадкодавцем» визначає, що до спадкоємця переходить обов`язок: 1) відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; 2) відшкодувати моральну шкоду, завдану спадкодавцем, яка була присуджена судом зі спадкодавця за його життя; 3) сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину.

Разом з тим слід зазначити, що згідно ст..22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Крім того, умови, порядок та підстави для відшкодування шкоди врегульовані розділом 28 ЦК України.

Так, згідно ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У свою чергу, відповідно до ст..1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, рішення Орджонікідзевського міського суду від 09.12.2015р., з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції, предметом задоволених позовних вимог позивача є договірна заборгованість, а не моральна чи матеріальна шкода.

При цьому слід зазначити, що ст..1231 ЦК України не передбачає обов`язку спадкоємця, який отримав спадщину, відшкодувати заборгованість, яка виникла із договірних зобов`язань спадкодавця.

Так, ст..1277 ЦК України, яка є правовою підставою для звернення позивача із даним позовом до суду, передбачено обов`язок територіальної громади, яка стала власником відумерлого майна, задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені лише відповідно до статті 1231 цього Кодексу, а не будь-якої іншої.

Із наведеного суд приходить до висновку про відсутність обов`язку відповідача - Покровської міської ради щодо задоволення вимог ОСОБА_2 .

Крім наведеного також слід зазначити про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається.

Зокрема, позивач вказує на те, що відповідач повинен задовольнити його вимоги в межах отриманого спадкового майна. Проте жодних доказів, які б підтверджували вартість даного майна позивач не надає, посилаючись на неможливість подання такого доказу, а також на те, що вказані обставини повинен довести відповідач.

Разом з тим ст.81 ЦПК України чітко регламентовано, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ст..84 ЦПК України Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Проте як при поданні позовної заяви, так і у процесі розгляду справи позивачем жодних клопотань про витребування доказів у зв`язку із неможливістю їх самостійно надати - на адресу суду не надходило.

Крім того, посилаючись на необхідність проведення відповідної оцінки для визначення вартості майна, отриманого відповідачем як відумерла спадщина, позивачем не заявлялась жодних клопотань про проведення відповідної експертизи.

Згідно ст..12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене та враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить дор висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до ст..141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11-13,76-80,95,141,263,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до відповідача Покровської міської ради Дніпропетровської області про стягнення суми коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Повний текст рішення складено 10.08.2020р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова