Справа № 357/3046/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що на підставі договору-дарування вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 . Особові рахунки по постачанню комунальних послуг в даному будинку відкрито на ім`я матері позивачів, колишньої власниці житлового будинку - ОСОБА_4 18.03.1989 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , з відповідачем по справі, в 2018 році їх шлюб було розірвано за рішенням суду. Ще до розлучення, відповідач залишив місце проживання в будинку АДРЕСА_1 , не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла, не з`являється за місцем реєстрації проживання. Факт реєстрації відповідача створює ряд незручностей для позивачів як власників житла, а тому позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

В судовому засіданні, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підтримали позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, суд викликав відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач не подав суду відзив, клопотань чи заперечень, та відповідно до положень ст.ст. 128,130 ЦПК України, вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивачів, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку з відповідними господарськими спорудами від 02.03.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстровано в реєстрі за №1-447, позивачі є співвласниками, по 1 / 2 частині, житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 по (а.с.9-11).

Згідно п.12 договору дарування житлового будинку від 02.03.2019 року, відчужуваний будинок є спільною сумісною власністю дарувальника ОСОБА_4 . Цей договір було укладено за заявою колишнього подружжя дарувальника, ОСОБА_3 . Згідно даного договору вбачається, що відповідач ОСОБА_3 був присутній і надав згоду на дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 позивачам по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.9,10).

Також, встановленим є те, що згідно договору-дарування земельної ділянки від 02.03.2019 року, позивачі є співвласниками земельної ділянки плошею 0,0914, яка знаходиться по АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки :03:030:0102 в м.Біла Церква Київської області. (а.с.12,13).

З матеріалів справи вбачається, що особові рахунки по постачанню комунальних послуг для будинку АДРЕСА_1 , відкрито на ім`я матері позивачів, колишньої власниці житлового будинку - ОСОБА_4 . (а.с.25-33).

Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім`ї №1686/08 від 09.09.2019 року, в зазначеному будинку зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , та зареєстрований, але не проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач по справі. (а.с.21).

На підставі заяв позивачів юристом КП БМР ЖЕК №6 ОСОБА_6 -Бобровою ОСОБА_7 було складено Акт від 11.03.2020 року в присутності сусідів, які проживають в будинку під АДРЕСА_2 , за підписом юриста КП БМР ЖЕК №6 Ковбасюк-Бобровою А.І., з даного Акту вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 не проживає з січня 2018 року і по теперішній час.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що відповідач по справі ОСОБА_3 , бувший чоловік її мами ОСОБА_4 , та сімейне життя між батьками не склалося, вони розлучилися. В січні 2018 року відповідач залишив місце проживання, виїхав в м.Київ, там одружився, має іншу жінку, та по даний час не з`являється до будинку, його речей в будинку немає. В добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстраційного обліку, не приймає жодної участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг і його реєстрація в помешканні спричиняє незручності позивачам, додаткові витрати.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 , який проживає по-сусідству з позивачами близько 5 років суду показав, що на даний час, в будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 зі своєю сім`єю. Відповідача не знає, ніколи не бачив. Свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою близько 5 років, суду показала, що в будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає близько 2-3 років. Наразі в будинку проживає ОСОБА_1 з чоловіком та дитиною.

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, відповідач не проживає в будинку АДРЕСА_1 року, участі в утриманні цього нерухомого майна не приймає.

Проаналізувавши всі надані докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач, втратив право на користування вказаним жилим приміщенням, а тому вимоги позивачів щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, підлягають до задоволення. Жодних доказів для спростування вищенаведених в рішенні висновків суду не було надано.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.317, 319, 391,405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 10,12,19,130,258,263,264,280-284,354 ЦПК України суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений ст.284 ЦПК України, продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.07.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола