Справа № 317/854/20
Провадження № 2/317/557/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Московкіної І.С.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: ОСОБА_3 ) про припинення права на частку у спільному майні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_3 є власником 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за реєстровим номером 4677. Інші 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 успадкував відповідач після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є єдиним власником земельної ділянки, яка розташована під житловим будинком АДРЕСА_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку. Позивач зазначає, що відповідач успадкував окрім 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 також Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_2 . В житловому будинку АДРЕСА_1 проживає позивач та третя особа, відповідач в будинку не проживає, оскільки має своє окреме житло. Позивач зазначає, що відповідач, окрім не проживання у спірному будинку, не проводить поточні ремонти для збереження жилого стану будинку, а стан будинку на теперішній час є вкрай аварійним та потребує негайного ремонту. Поділ будинку між трьома співвласниками в натурі не проводився, оскільки відповідач за його добровільної згоди отримав від позивача грошову компенсацію більш, ніж зазначено в висновку про вартість належної йому частки, а саме замість 58293,00 гривень - отримав 72000,00 гривень, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про припинення права відповідача на частку у спільному майні.

Позивач до суду не з`явилась, через канцелярію суду надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохає задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, згідно до якої з позовом згодний, не заперечує проти задоволення позовних вимог, отримав від позивача грошову компенсацію у сумі 72000,00 грн., просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 є власником 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. за реєстровим номером 4677 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 06.07.2013.

Відповідач після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував спадкове майно у вигляді 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що відповідач в житловому будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає, не сплачує будь-які витрати по його утриманню та не має бажання надалі користуватися належною часткою в будинку.

Також під час розгляду справи встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 має аварійний стан та потребує ремонту.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, вбачається, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, судом встановлено, що відповідач з власної ініціативи отримав від позивача грошову компенсацію своєї частки в житловому будинку АДРЕСА_1 у сумі 72000,00 грн., що підтверджується розпискою, яка знаходяться в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу «Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення»), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майна є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Отже, зважаючи на те, що частка відповідача внаслідок замалої площі будинку АДРЕСА_1 не дозволяє виділити її в натурі, оскільки на кожну особу по нормам ДБН повинно припадати не менш ніж 30 кв.м., тому згідно до встановлених нормативів, відтак суд вважає, що припинення права власності відповідача на належну йому 2/3 частки в зазначеному житловому будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не завдає істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, тим паче, що він добровільно та за власним бажанням вже отримав грошову компенсацію від позивача.

У відповідності до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності" при визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку/квартирі, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку/квартири з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки в натурі власнику, що виділяється, присуджується грошова компенсація.

Вказане вище положення Постанови Пленуму Верховного суду України було прийняте з метою врегулювання ряду спорів, ще до того як набув чинності 1 січня 2005 року Цивільний Кодекс України, яким затверджено норму ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка передбачає припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, саме за тих умов, які зазначені в зазначеній вище Постанові Пленуму Верховного суду України, тобто яка на сьогоднішній день знайшла своє законодавче затвердження та врегулювання цього роду суспільно-правових відносин між співвласниками з приводу припинення права спільної часткової власності за умов, що чітко передбачені ч.1 ст. 365 ЦК України.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Сукупність зазначених обставин у відповідності з ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України є підставою для припинення права за кожним з відповідачів на їх частку у спільній квартирі за рішенням суду.

Реалізовуючи свої, права позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню та вважаються встановленими.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право на частку майна може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння та користування майном є неможливим.

Відповідно до ст. 358 ЦК України у разі неможливості спільного користування майном, один з співвласників має право вимагати від інших співвласників матеріальну компенсацію за свою частку в майні в спільній власності.

За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про припинення права на частку у спільному майні, про припинення права на частку у спільному майні - задовольнити повністю.

Припинити право на спадкове майно у вигляді 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В.В.Нікітін