ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 666/2070/15-ц Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Номер провадження: №22-ц/819/106/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 вересня 2017 року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

08 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтований тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти на утримання спільної доньки до досягнення нею повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 була зарахована до Херсонського національного технічного університету на денну форму навчання на платній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2018 року. На даний час ОСОБА_1 має тяжке матеріальне становище, у зв`язку з чим просить задовольнити позов.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 було частково задоволено. Суд вирішив:

--- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.04.2015 року до 30.06.2018 року;

--- в решті позову відмовити;

--- стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн;

--- рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню на підставі ст.367 ЦПК України.

На вказане рішення позивачем ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати рішення та постановити нове рішення, в якому стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.04.2015 року по 30.06.2018 року. Свою скаргу вона обґрунтувала тим, що в ході процесу виконання рішення від 08 вересня 2017 року їй стало відомо про те, що при ухваленні рішення були допущені порушення положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року щодо порядку повідомлення про судовий розгляд відповідача як громадянина іншої держави, що призвело до унеможливлення його виконання.

Справу в черговий раз було призначено до апеляційного розгляду на 14.07.2020 року о 09-00 годині, однак відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, жодних повідомлень до суду не надіслав. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки його в судове засідання неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаної особи не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за його відсутності.

При цьому апеляційний суд враховує і таке.

Протягом усього часу розгляду справи в суді апеляційної інстанції (з 13.04.2018 року) у зв`язку з невиконанням компетентним судом Російської Федерації відповідних окремих доручень тричі (25.04.2018 року, 12 грудня 2018 року та 05.11.2019 року) було здійснено окремі доручення до компетентного суду Російської Федерації щодо вручення судових документів ОСОБА_2 та виконання інших процесуальних дій на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року. Зокрема, ставилися питання про допит відповідача ОСОБА_2 щодо визнання чи заперечення ним доводів апеляційної скарги з наданням додаткових пояснень щодо предмета позову.

Із судових документів на виконання судового доручення від 25.04.2018 року вбачається, що протокольною ухвалою від 13.08.2018 року компетентного суду Російської Федерації (а саме Фрунзенського районного суду м.Ярославля у складі головуючого судді Демидової Л.В.) окреме доручення Апеляційного суду Херсонської області від 25 квітня 2018 року залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою (30 липня та 13 серпня 2018 року) відповідача ОСОБА_2 . Також вбачається, що судові повістки обидва рази направлялись відповідачу ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.232, 233).

Із судових документів на виконання судового доручення від 12.12.2018 року вбачається, що протокольною ухвалою від 27.03.2019 року компетентного суду Російської Федерації (а саме Фрунзенського районного суду м.Ярославля у складі головуючого судді Демидової Л.В.) окреме доручення Херсонського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року повернуто без виконання у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_2 , належно повідомленого про дату й місто виконання судового доручення. Також вбачається, що судові повістки направлялись відповідачу ОСОБА_2 на обидві адреси: за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а також за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_2 (а.с.33, 34, 35 додатку до справи).

Із судових документів на виконання судового доручення від 05.11.2019 року вбачається, що ухвалою суду від 10.03.2020 року, постановленою як окремий процесуальний документ, компетентного суду Російської Федерації (а саме Фрунзенського районного суду м.Ярославля у складі головуючого судді Демидової Л.В.) було ухвалено закінчити виконання судового доручення Херсонського апеляційного суду України та направити в зазначений суд через Головне управління Міністерства юстиції РФ по Москві на адресу вказаного суду протокол судового засідання з адресованою ОСОБА_2 та поверненою у зв`язку із закінченням строку судовою кореспонденцією. У мотивувальній частині зазначеної ухвали суду від 10.03.2020 року зазначено, що в судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату судового засідання повідомлений належним чином, у зв`язку з його неявкою та відповідно до положень ст.63 ЦПК РФ слід повернути без виконання матеріали судового доручення. Також вбачається, що судові повістки направлялись відповідачу ОСОБА_2 на обидві адреси: за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а також за місцем його фактичного проживання:

АДРЕСА_2 та Російська Федерація є учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року (Конвенція), яка набрала чинності для України 14 квітня 1995 року і для Російської Федерації 10 грудня 1994 року.

Статті 8 та 10 вказаної Конвенції передбачають виконання доручення про надання правової допомоги, про вручення документів. Зокрема, частина 2 статті 10 передбачає, що якщо документи не можуть бути вручені за адресою, вказаній в дорученні, запитувана установа юстиції зі своєї ініціативи вживає заходів, необхідних для встановлення адреси.

Тобто, мається на увазі, що запитувана установа повинна вживати заходів для виконання окремого доручення. Адже саме у Російській Федерації відповідним судом буде розглядатися питання про примусове виконанні на території Російської Федерації відповідного рішення суду держави Україна про стягнення аліментів. І правильність та своєчасність вручення виклику до суду та копії позовної заяви відповідачу, що проживає у Російській Федерації, лежить саме на відповідних судових органах Російської Федерації та жодним чином не залежить від судових органів держави Україна.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії Свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті С ОСОБА_4 -Петербург Російської Федерації, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місце реєстрації відділ РАЦС Пушкінського району міста С.-Петербурга, актовий запис за № 87 від 12.02.1997 року (а.с.7).

Згідно довідки від 09.08.2016 року № 366, виданої Херсонським національним технічним університетом, ОСОБА_3 є студенткою ІІІ курсу денного форми навчання факультету кібернетики та системної інженерії, напрямку 6.020207-Дизайн, термін закінчення навчання 30.06.2018 року (а.с.123).

Як вбачається з наданих відповідачем матеріалів він має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується актовими записами про народження № 62 від 10.01.2001 року, складеного відділом запису актів цивільного стану по міському округу міста Кострома управління РАЦС Костромської області Російської Федерації, актовим записом про народження № 329 від 16.06.2010 року, складеним відділом РАЦС Ленінського району міста Ярославль Ярославльської області Російської Федерації, актовим записом про народження № 792 від 19.12.2012 року, складеним відділом РАЦС Красноперекопського району міста Ярославль Ярославльської області Російської Федерації (а.с.111-113).

За матеріалами справи відповідач ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне його місце проживання: АДРЕСА_2 . Як вбачається з протоколу судового засідання Красноперекопського районного суду м. Ярославля, проведеного в порядку судового доручення, станом на 18.11.2016 року місце роботи відповідача є ГАУ ЯО "МФЦ" (а.с.105).

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в університеті, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), суд першої інстанції враховував обставини справи, а також те, що відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно ст.199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1); право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2); право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3).

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України: суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу (ч.1); при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2).

Згідно з ч.1 ст.182 вказаного Кодексу (в редакції закону від 17.05.2017р, що набрав чинності 08.07.2017р, тобто до ухвалення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України.

Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

На обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилається на те, що дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вона утримує самостійно, дочка зарахована до Херсонського національного технічного університету на денну форму навчання на платній основі, строк закінчення навчання 30 червня 2018 року, на даний час вона (тобто позивачка) має тяжке матеріальне становище.

При цьому судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки відповідачем не доведено факт непрацездатності чи неможливість працювати та надавати матеріальну допомогу дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, судом першої інстанції було враховано майновий стан відповідача, усі обставини справи, а також те, що відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду правильним, зроблений у відповідності до чинного законодавства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, є обґрунтованими доводи скаржника ОСОБА_1 про те, що при ухваленні рішення були допущені порушення положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року щодо порядку повідомлення про судовий розгляд відповідача як громадянина іншої держави, що призвело до унеможливлення його виконання.

Так, здійснюючи 30.08.2016 року окреме доручення до компетентного суду Російської Федерації щодо вручення судових документів (а.с.66), суд першої інстанції призначив розгляд справи на 16.11.2016 року о 08-30 годині. Як вбачається з протоколу від 18.11.2016 року судового засідання Красноперекопського районного суду м. Ярославля, проведеного в порядку судового доручення (а.с.105), у своєму поясненні відповідач вказав, що про те, що він викликаний до суду, дізнався лише тепер, з`явитися до міста Херсону йому було б проблематично, його на територію України не допустять, як офіцера.

Вказане свідчить про те, що він не був належно повідомлений про розгляд цієї справи 08.09.2017 року.

Згідно п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (а таке повідомлення є обов`язковим), що скаржник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374, п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду скасувати й постановити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.04.2015 року до 30.06.2018 року. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.ст.182, 194, 199, 200 СК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 вересня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.04.2015 року до 30.06.2018 року.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 16 липня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська