Справа № 521/7308/16-ц
Провадження № 6/521/83/20
У Х В А Л А

про видачу дублікату виконавчого листа

25.06.2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси представник АТ КБ "ПриватБанк" звернувся з заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа у відношенні ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" по справі №521/7308/16-ц за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа.

В обґрунтування своєї заяви представник АТ КБ «Приват Банк» послався на втрату оригіналу виконавчого листа №521/7308/16-ц.

Заявник зазначив, що відомості щодо відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника ОСОБА_1 в даний час відсутні.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.01.2020 року вказану заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

28.04.2020 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків (вхід.№17667).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2020 року вказану заяву прийнято до розгляду.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, проте при зверненні до суду просив розглянути справу за відсутності представника заявника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України виклик чи повідомлення учасників справи для вирішення судом питання про видачу дублікату виконавчого листа не передбачено.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши надані докази, судом встановлено, наступні фактичні обставини справи.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №521/7308/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено в повному обсязі (а.с.53-54).

Вказаним заочним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.05.2010 року на загальну суму 21912,37 грн., яка складається з наступного: 2335,31 грн. заборгованість за кредитом; 15107,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф, 1019,64 грн. штраф. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Заочне рішення суду набрало законної сили 07.10.2016 року.

Згідно наявної інформації в матеріалах справи рішення суду та виконавчий лист було отримано наручно (а.с. 56), проте в матеріалах справи відсутні відомості про особу, якій було видано виконавчий лист та документ, який підтверджує повноваження.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21 травня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується копією статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

З наданих до позову документів вбачається, що Позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «Приватбанк».

Дослідивши матеріали заяви, проаналізувавши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про втрату виконавчого листа виданого Малиновським районним судом м. Одеси на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року в цивільній справі №521/7308/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У відповідності до п. 17.4 ч.І Перехідних Положень (розділ XIII) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувана наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018р. у справі №6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн, колегія суддів вважає, що судове рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, перешкоджає подальшому руху справи щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 123 вказаного вище Кодексу, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення заборгованості по справі 521/7308/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 127, 433 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

1. Видати дублікат виконавчого листа виданого Малиновським районним судом м. Одеси на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року в цивільній справі №521/7308/16-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.05.2010 року з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк".

2. Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчих документів - виконавчого листа виданого Малиновським районним судом м. Одеси на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року в цивільній справі №521/7308/16-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.05.2010 року з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк".

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. ст. 353-354 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

У відповідності до вимог ч.1, 2 ст. 261 ЦПК України ухвали суду, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею, а згідно ч.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема ст. 354 (строки апеляційного оскарження ухвал суду ) продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 01.07.2020 року.

Суддя О.С. Леонов

01.07.20