Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/340/19
Провадження № 2/553/63/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.06.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Тимчука Р.І.,

при секретарі - Лунич Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Бізнес Менс Групп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паркуда Ірина Вікторівна, Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадірова В.В., треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паркуда Ірина Вікторівна, Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 12.06.2020 року замінено неналежного відповідача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадірова В.В. на належного відповідача: Приватне підприємство «Бізнес Менс Групп».

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Від третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паркуди Ірини Вікторівни, Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Не з`явився ОСОБА_2 , не повідомивши суду про причини своєї неявки.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» укладено Кредитний договір № 1601/1008/88-182, відповідно до якого АТ «Сведбанк» надано ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті н в сумі 65 700,00 доларів США , із кінцевим строком повернення до 03 жовтня 2018 року.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором, між позивачем ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» укладено Договір іпотеки № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гура Л.Б. 03 жовтня 2008 року, згідно якого позивачем передано в іпотеку АТ «Сведбанк» об`єкт житлової нерухомості: квартиру номер одинадцять у будинку номер АДРЕСА_1 .

На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги укладеного між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., 25 травня 2012 року за реєстровими номерами 1306, 1307, а також акту приймання-передачі № 26 від 17 липня 2012 року - до відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшли права первісного кредитора ПАТ «Седбанк» та АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора у розумінні ст.ст. 512-514, 516, 517 Цивільного кодексу України.

18.12.2018 року на підставі Договору №1066/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами АТ «Дельта Банк» відступило право вимоги по кредитному договору № 1601/1008/88-182 від 03.10.2008 року на користь Приватного підприємства «Бізнес Менс Групп».

26 січня 2019 року ознайомившись з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 154024449, позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження в якому позивач є боржником.

29 січня 2019 року ознайомившись через свого представника з матеріалами виконавчого провадження № 52273682, позивачу стало відомо, що 20 вересня 2016 року постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Жмурко С.С. відкрито виконавче провадження № 52273682 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паркуди Ірини Вікторівни № б/н від 03.07.2013 про звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог відповідача за Кредитним договором в розмірі 309 272,00 грн. 00 коп., з яких:

-сума заборгованості за кредитом - 37 844,89 доларів США 89 центів, що згідно курсу НБУ складає 302 494,21 грн. 21 коп.;

-сума заборгованості за відсотками - 848,08 доларів США 08 центів, що згідно курсу НБУ складає 6 778,70 грн. 70 копійок;

-плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 2 500,00 грн. 00 коп.

Строк пред`явлення виконавчого напису один рік з дня набрання чинності (з дня його вчинення).

А, 05 липня 2018 року постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лісним Іваном Анатолійовичем накладено арешт на майно боржника.

Суд приходить до висновку, що виконавчий напис № б/н від 03 липня 2013 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний позивачу на праві власності.

Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно пункту 1, а не пункту 1-1 Переліку документів, що є порушенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, на підставі якого вчинявся оскаржуваний виконавчий напис, для одержання виконавчого напису про звернення стягнення на заставлене майно подаються: 1) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); 2) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Слід звернути увагу на те, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Паркуда І.В. не отримувала від відповідача та ОСОБА_2 первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та ОСОБА_2 та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

ОСОБА_2 , повідомив позивачеві, що на його адресу не надходила вимога банку про погашення заборгованості, ніяким іншим способом йому не вручена вимога банку про погашення простроченої заборгованості.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що заборгованість не є безспірною.

Отже, на підставі документів, наданих відповідачем приватному нотаріусу Паркуді І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Відповідно до п. 1.3 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Як зазначалося, позбавлення житла може відбуватися лише за рішенням суду, а отже при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Паркудою І.В. проігноровано вимоги Конституції України, та не перевірено, чи розповсюджується на відносини між позивачем та відповідачем дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стосовно мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки.

Окрім того, виконавчий напис вчинено 03.07.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Про те, як свідчать матеріали виконавчого провадження заява про відкриття виконавчого провадження, подана відповідачем лише 19 серпня 2016 року, тобто з порушенням строків пред`явлення виконавчого документу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № б/н, вчинений приватним нотаріусом Паркудою І.В. від 03 липня 2013 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру номер одинадцять у будинку номер АДРЕСА_1 , вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню, а позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Бізнес Менс Групп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паркуда Ірина Вікторівна, Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № б/н, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паркуда Іриною Вікторівною від 03.07.2013 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з Приватного підприємства «Бізнес Менс Групп» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «Бізнес Менс Групп» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук