Справа №549/595/19
Провадження №2/549/14/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Глущенко Н.М.

з участю:секретарів Міщенко Т.А., Якубовської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Інвест Україна" про стягнення орендної плати,-

УСТАНОВИВ:

02 грудня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Інвест Україна" про стягнення орендної плати, в якому просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 17955 грн. 42 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1569,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 5381,25 грн., загалом 24905,67 грн., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0047, яка знаходиться в адміністративних межах Чорнухинської селищної ради Полтавської області.

Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ «Агрофірма Добробут-Агро» правонаступником якого є ТОВ «Агрі Інвест Україна» відповідно до договору №146 від 06.04.2013 року укладеного на 5 років та зареєстрованому в порядку, що діяв на час такої реєстрації.

Наразі орендні відносини припинилися за спливом строку дії договору.

Відповідно до інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та наявної у розпорядженні позивача, відповідач взяв на себе зобов`язання виплачувати орендну плату до 31 грудня поточного року в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Така оцінка в 2016-2018 роках складала 85502,00 грн., відповідно, річна орендна плата 5985,14 грн., а за три роки 17955,42 грн.

В порушення умов договору відповідач зовсім не виплатив позивачу орендну плату за 2016-2018 роки.

Тому просив суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати, судові витрати та витрати на правничу допомогу.

23 червня 2020 року від представника позивача ОСОБА_2 електронною поштою надійшла письмова заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу, річних та інфляційних втрат унаслідок зодоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Разом з тим, посилаючись на ч. 3 ст. 142 ЦПК України просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати. Судове засідання просив проводити без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання направила клопотання в якому вказала, що ТОВ «Агрі Інвест Україна» заборгованість з орендної плати було виплачено позивачу ОСОБА_1 в повному обсязі, та просила закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як встановлено в судовому засідані та не заперечується представником позивача, 06 квітня 2020 року відповідачем сплачені кошти за оренду землі, тобто заборгованість відповідачем сплачена вже після звернення позивача в суд з позовом, що підтверджується копіями банківських виписок та поштових відомостей з чеками.

Враховуючи викладене, а саме відсутність на момент розгляду справи 25 червня 2020 року у відповідача заборгованості, яка була предметом спору по даній справі, суд уважає за можливе закрити провадження у справі.

Встановлено, що 02 грудня 2019 року представник позвача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Інвест Україна" про стягнення орендної плати, в якому просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 17955 грн. 42 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1569,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 5381,25 грн., загалом 24905,67 грн., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

З заяви представника позивача ОСОБА_2 та клопотання представника відповідача вбачається, що відповідач оплатив заборгованість по орендній платі.

З огляду на те, що предмет спору відсутній, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

При зверненні в суд позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 гривні.

Вбачається, що заборгованість відповідачем сплачена вже після звернення позивачем в суд з позовом.

У такому випадку, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 768,40 гривень судового збору.

Представник позивача також просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10500 гривень.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази.

12 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ступнік С.В. укладено договір про надання адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) №166, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту у цивільній справі за позовом до ОСОБА_1 до ТОВ «Агрі Інвест Україна» про стягнення орендної плати та штрафних санкцій. (а.с. 121).

Крім того, у матеріалах справи міститься акт приймання-передачі виконання робіт виконаних адвокатом С.В.Ступніком від 10 квітня 2020 року (а.с. 123), квитанцією №166/1 від 10 квітня 2020 року про оплату послуг за договором про надання правничої допомоги №166 від 12 листопада 2019 року в сумі 10500 гривень (а.с.124), детальний опис робіт (надання послуг) виконаних адвокатом Ступніком С.В. (а.с. 120).

Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №301/1894/17 витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд зауважує, що засідання за участю адвоката Ступніка С.В. не проводились, у зв`язку з чим заявлені витрати на участь в судових засіданнях не підлягають до задоволення.

Витрати на попереднє опрацювання матеріалів, робота з замовником, попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, суд зменшує до 1000 грн, підготовка адвокатських запитів та клопотань 500 грн., підготовка позовної заяви: опрацювання законодавчої бази, вивчення судової практики, суд зменшує до 500 грн., виготовлення позовної заяви та додатків до неї суд зменшує до 1000 грн..

Таким чином обґрунтована сума витрат на правничу допомогу становить 3000,00 грн.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з дублікату квитанції №0.0..1 від 02 січня 2020 року, ОСОБА_1 при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 768,40 грн., позов подано у 2019 році. (а. с.1).

Таким чином, документально підтверджена сума судових витрат, які позивач понесла в зв`язку з розглядом цієї справи становить 768,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ч. 3 ст.142, ст.255 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Прийняти відмову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Інвест Україна" від позовних вимог про стягнення орендної плати.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Інвест Україна" про стягнення орендної плати - закрити.

Роз`яснити сторонам, що при закритті провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали по закриття провадження зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Інвест Україна" () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Інвест Україна" на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок судових витрат.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н.М.Глущенко