Справа № 289/2465/18
Номер провадження 2/289/41/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Антонович О.С.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області (як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у вихованні внуків та встановлення способу участі у вихованні внуків,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2018 позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідача з вимогою усунути перешкоди бабі ОСОБА_1 та діду ОСОБА_3 у вихованні внуків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визначення наступних способів участі у їх вихованні:

- два місяці у період літніх канікул (червень, липень або серпень місяці) без участі в побачені батьків ОСОБА_2 та самого ОСОБА_2 за місцем проживання позивачів АДРЕСА_1 , з метою оздоровлення в межах території України;

- побачення в день народження онуків 20 ІНФОРМАЦІЯ_3 та 04 грудня з 10-00 до 18-00 години, без участі в побаченні батьків ОСОБА_2 та самого ОСОБА_2 , в розважальних закладах, парках та місцях відпочинку за місцем проживання онуків;

- спілкування по телефону.

Ухвалою від 09.07.2019 суддя Луньова Д.Ю. відкрила загальне позовне провадження та призначила підготовче засідання на 20.08.2019 (а.с.41).

Ухвалою від 21.08.2019 продовжено строк проведення підготовчого засідання (а.с.78).

18.09.2019 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується із заявленими позовними вимогами та заперечує проти їх задоволення з посиланням на те, що з його боку та з боку його батьків жодних перешкод щодо зустрічі позивачів з онуками не чиниться, позивачі спілкуються з онуками за допомогою мобільного телефону та за допомогою додатка «Viber», влітку в період з 06.08.2019 по 29.08.2019 діти знаходилися у позивачів (а.с.95-96).

Ухвалою від 07.10.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2019 (а.с.121).

Строк відрядження судді Луньової Д.Ю. закінчився 14.12.2019.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019, головуючим суддею у даній справі визначено Сіренко Н.С., яка ухвалою від 24.01.2020 прийняла справу до свого провадження та призначила судове засідання на 24.01.2020, в подальшому, за клопотанням представника позивачів розгляд справи відкладено на 25.06.2020 (а.с.157,171,172).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні їх заяви про проведення судових засідань без його участі в зв`язку з віддаленістю місця проживання та за станом здоров`я, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, інтереси ОСОБА_1 представляє її представник (а.с.65,68).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Антонович О.С. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові, наполягаючи на тому, що рішення суду гарантуватиме позивачам в майбутньому мати можливість періодично спілкуватися з онуками.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, посилаючись на те, що жодних перешкод у спілкуванні позивачів з онуками не має, вже друге літо (і на даний час вже майже місяць) діти знаходяться у баби та діда в м. Яворів Львівської області. Заперечував проти вимоги позивачів щодо двох місяців літніх канікул, оскільки це дуже тривалий період, так як і він як батько також хоче проводити з дітьми влітку більше часу. Наголошував на тому, що жорсткий графік побачень може порушувати права дітей, якщо вони в цей час самі не захочуть їхати до позивачів. Щодо проведення побачень в дні народження дітей з 10-00 до 18-00 години зазначив, що і він як батько хотів би святкувати та проводити ці дні з синами, однак, вважає, що діти самі мають вирішувати, як їм проводити свої дні народження, а не під примусом судового рішення. При цьому зазначив, що в дні народження дітей позивачі приїжджали і спілкувалися з онуками безперешкодно, так само безперешкодно вони спілкуються з дітьми по телефону, а тому спірні правовідносини, які були підставою звернення позивачів із позовом до суду, відсутні,і відповідачу не зрозуміле прагнення позивачів встановити судовим рішенням способи їх участі у вихованні дітей. Також відповідач вважає, що примусові побачення із позивачами можуть вкрай негативно вплинути на психологічно-емоційний стан дітей, що суперечить інтересам самих дітей, про що йдеться у письмовому висновку органу опіки та піклування. Спілкування баби та діда з онуками повинно відбуватися лише за бажанням самих дітей, а не у примусовому порядку. Наполягає на тому, що не перешкоджав та не перешкоджає позивачам спілкуватися з онуками, а тому право позивачів на спілкування з дітьми не порушене.

Третя особа - Служба у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області в судове засідання свого представника не направила, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду (а.с.165).

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що батьками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 18.12.2009 (а.с.17), а позивачі є батьками ОСОБА_6 (а.с.16), та відповідно бабою і дідом малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не заперечується сторонами та відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Також судом встановлено і не заперечується сторонами у справі, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.05.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого проживання та виховання залишено з батьком - ОСОБА_2 (а.с.18-19).

Як вбачається із характеристики ОСОБА_4 , він навчався в Яворівській ЗОШ І ступеня Львівської області з 27.12.2016 по 25.05.2017, виявив високий рівень знань, в класному колективі почувався комфортно, мав багато друзів, фізично здоровий, завжди охайний і акуратний. Вихованням здебільшого займалася бабуся ОСОБА_1 , остання постійно цікавилася його шкільним життям, успіхами, відвідувала щоденно школу, батьківські збори, допомагала у навчанні, взаємини її з онуком близькі і довірливі, бабуся і дідусь мають позитивний вплив на дитину. Батько жодного разу не відвідав школу (а.с.21).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не погодився із зазначеною в характеристиці обставиною його невідвідування школи, зазначив, що це було в той період коли позивачі викрали дітей і він не мав можливості деякий час з ними спілкуватися. Зазначив, що саме така поведінка позивачів призвела до ситуації, коли діти самі не хотіли їхати до діда з бабою, боячись, що їх можуть знову викрасти від батька. Наразі стосунки між сторонами починають налагоджуватись, він сам особисто просить дітей відвідати позивачів на літніх канікулах.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачі отримують пенсію за віком, крім того, позивач ОСОБА_1 працює на посаді директора дошкільного закладу (а.с.22,23,24,25).

В судовому засіданні досліджувався диск із звукозаписом, на якому зафіксовані голоси людей, хтось когось виганяв з хати і погрожував викликати поліцію (а.с.20).

Відповідач пояснив, що цей запис було зроблено родичкою зі сторони матері дітей (однак, це не позивачі), яка прийшла в будинок до його батьків і спровокувала їх, записавши на телефон спеціально з метою надати це як доказ до суду.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

У відповідності до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України, суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Органом опіки та піклування Радомишльської РДА 08.01.2019 на підставі заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо встановлення днів, годин побачень з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено письмовий висновок, з якого вбачається, що згідно письмових пояснень батька дітей ОСОБА_2 останній являється військовослужбовцем і вбудь-який час повинен бути готовий по першій команді відправитися для виконання завдань за призначенням в зону проведення ООС, тому його малолітні діти на даний час проживають разом із його батьками в АДРЕСА_2 . Однак, він постійно підтримує зв`язок з дітьми по телефону, матеріально утримує дітей, відвідує школу, цікавиться їх навчанням, спілкується з педагогами. З дітьми перебуває на вихідних та у вільний від служби час. Під час обстеження в сім`ї спостерігаються доброзичливі взаємовідносини. Згідно характеристик, виданих навчальним закладом, діти успішно навчаються, їх вихованням займається батько, бабуся і дідусь, мати дітей контакту з школою не підтримує, батьківські збори не відвідує. Згідно з психологічною характеристикою від 12.12.2018, виданою Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шепетівської міської ради батьки дітей розлучилися, рішенням суду діти для подальшого проживання залишилися з батьком. Мати дітей не бачила майже два роки. Відповідно до висновку психолога, психологічна атмосфера в сім`ї нестабільна, що призводить до тривожності дітей, яка пов`язана із відсутністю системності виховання та конфліктами між дорослими. Рекомендовано поступове відновлення уяви про сімейні цінності, не змінювати місце проживання дітей протягом одного року. Враховуючи викладене, беручи побажання діда та баби, а також висновки психолога, орган опіки та піклування Радомишльської РДА вважає за доцільне визначити дні побачень бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_3 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю та згодою обох батьків, за місцем проживання дітей та з обов`язковим урахуванням думки дітей (а.с.49-50).

Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування, так як примусові заходи (встановлення судом порядку спілкування та виховання) можуть спровокувати зворотну реакцію з боку дітей на спілкування із бабусею та дідусем. Дитина є особистістю та заслуговує на повагу своїх почуттів.

Відносини між їх учасниками почали налагоджуватися та носять дуже чутливий характер, який передбачає тонкий підхід до вирішення питання, яким є налагодження спілкування онуків із бабусею та дідусем.

Суд вважає, що відносини мають будуватися на любові та взаємоповазі, а тому не вважає, що у даному випадку слід постановити рішення всупереч інтересам дітей, оскільки цього інтереси дітей, як раз не вимагають. Інтереси позивачів не мають бути вищими за інтереси дитини, психіка якої, на відміну від дорослої людини, ще не до кінця сформована та порівняно є слабкою, а тому потребує захисту та мудрого підходу, а не тиску. Дитина не повинна бути заручником у відносинах дорослих.

У статті 12 Конвенції про права дитини закріплені положення, згідно з якими держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі з`являється у дитини з досягненням віку 10 років.

Однак, враховуючи, що постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, який подовжено до 31 липня 2020 року, беручи при цьому до уваги віддаленість місця проживання дітей і достатність даних щодо взаємовідносин сторін, проведення обстеження органом опіки та піклування, суд не вважає необхідним проводити опит дітей в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, з минулого літа 2019 року між сторонами відсутні спірні правовідносини, які були підставою звернення позивачів до суду, так як перешкод у спілкуванні та вихованні онуків - малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у позивачів немає, що вбачається з пояснень представника позивача і відповідача.

Посилання представника позивача про те, що рішення суду має бути гарантією можливості періодично спілкуватися позивачів з онуками на майбутнє, є необґрунтованим, оскільки, як встановлено судом, позивачі мають можливість спілкуватися з онуками і відповідач не створює їм перешкод у цьому.

Враховуючи, що в розумінні ст. 257 СК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України за захистом своїх прав щодо спілкування зі своїми внуками, участі в їх вихованні мають право звернення до суду баба та дід за умови, коли такі перешкоди чиняться їм батьками чи іншими особами, з якими проживають діти, а в даному випадку встановлено відсутність перешкод позивачам у спілкуванні з їх онуками та участі в їх вихованні, у зв`язку з чим передбачені ст. 257 СК України права позивачів не можна вважати порушеними зі сторони відповідача, через що вони не підлягають судовому захисту. За наведених обставин, вимоги позову суд вважає необґрунтованими і не знаходить підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 151, 159, 257, 263 СК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 ), третя особа Служба у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області (12201, Житомирська обл., м. Радомишль, майдан Соборний, 12) про усунення перешкод у вихованні внуків та встановлення способу участі у вихованні внуків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.07.2020.

Суддя Н. С. Сіренко