Справа № 513/1322/19
Провадження № 2/513/84/20
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., позивачки ОСОБА_1 та її представ ника ОСОБА_2 , державного виконавця Долгорук А.О., розглянувши у відкритому судову засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 16 червня 2020 року (а.с.51-53), просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 49340 гривень 17 копійок, а також неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів з 01 лютого 2013 року по 30 листопада 2019 року в розмірі 19972 гривні.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що постановою Саратського районного суду Одеської області від 24 листопада 2003 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2003 року до його повноліття, тобто до 15 березня 2021 року.

Виконавчий лист перебуває на виконанні у Саратському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Однак, відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього судом обов`язку щодо сплати аліментів на утримання сина.

Відповідно до розрахунку державного виконавця, заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_4 станом на 30 листопада 2019 року становила 49370,17 гривень.

За розрахунками позивачки, загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2019 року становить 19972 гривні.

Позивачка та її представник адвокат Власенко Л.В. у суді позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився. Від нього та його представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справу за їх відсутності, уточнений позов визнали, не заперечували проти його задоволення (а.с. 60).

Державний виконавець Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Долгорук А.О. не заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів у розмірі 19972,80 гривень. Пояснила, що у неї в провадженні перебуває виконавче провадження № 25745678 з примусового виконання виконавчого листа № 2-583, виданого Саратським районним судом Одеської області щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . Виконавче провадження не закінчено та сума заборгованості за аліментами стягується з відповідача.

Вислухавши позивачку та її представника адвоката Власенко Л.В., державного виконавця Долгорук А.О., дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 24 листопада 2003 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 1/2 частки неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2003 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постанова набрала законної сили 05 грудня 2003 року (а.с. 12).

02 грудня 2003 року Саратським районним судом видано виконавчий лист № 2-583-03 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини (а.с. 11).

З копії виконавчого провадження № 25745678 (а.с.64-70), вбачається, що виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа 2-583 від 02 грудня 2003 року відкрито 09 грудня 2003 року постановою державного виконавця Тарасюк О.П.

30 листопада 2019 року державним виконавцем Саратського районного відділу державної виконавчої служби Долгорук А.О. було здійснено розрахунок заборгованості за аліментами боржника ОСОБА_3 , яка за період з 01.01.2013 року по 31.11.2019 року становила 49370,17 гривень (а.с.55-56).

Згідно розрахунку державного виконавця Саратського районного відділу державної виконавчої служби Долгорук А.О., заборгованість за аліментами боржника ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 30.04.2020 року становить 59213,91 гривень (а.с.67-69).

Постановою державного виконавця Долгорук А.О. від 12.05.2020 року було звернуто стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 .

Виходячи з досліджених письмових доказів суд приходить до висновку, що доводи позивачки та її представника щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами не грунтуються на положеннях закону.

Порядок стягнення заборгованості за аліментами на утримання дітей визначається статтями 194-197 СК України та статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження".

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).

Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття (ч.4 ст.194 СК України).

За положеннями частини 2 ст.195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувається за рішенням суду.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Позивачкою заявлені вимоги про стягнення заборгованості за аліментами, а не про обчислення розміру заборгованості за аліментами. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості за аліментами та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені.

Виходячи з наведених положень СК України та Закону України "Про виконавче провадження" з врахуванням обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами за вказаний період, обчисленої згідно з розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений сторонами у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Саратському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження щодо стягнення аліментів.

Отже право позивачки на отримання заборгованості за аліментами у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" не порушені, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами.

Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача ОСОБА_3 причин. У зв`язку з чим, відповідно до ст.196 СК України, позивачка має право на стягнення з відповідача ОСОБА_3 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачкою та її представником адвокатом Власенко Л.В., починаючи з січня 2013 року. Суд також враховує, що відповідачем та його представником не надано заперечень, щодо вказаного розрахунку.

Таким чином, суд розраховує неустойку на дитину, починаючи з 01 лютого 2013 року:

За 2013 рік в сумі 917,67 гривень:

з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року 141,96 гривень;

з 01.04.2013 року по 30.04.2013 року 152,10 гривень;

з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року 152,10 гривень;

з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року 157,17 гривень;

з 01.10.2013 року по 31.10.2013 року 157,17 гривень;

з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року 157,17 гривень;

За 2014 рік в сумі 1472,60 гривень:

з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року 166,00 гривень;

з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року 166,00 гривень;

з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року 160,65 гривень;

з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року 166,00 гривень;

з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року 160,65 гривень;

з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року 166,00 гривень;

з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року 160,65 гривень;

з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року 166,00 гривень.

з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року 160,65 гривень.

За 2015 рік в сумі 1612,18 гривень:

з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року 181,74 гривень;

з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року 181,74 гривень;

з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року 175,87 гривень;

з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року 181,74 гривень;

з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року 175,87 гривень;

з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року 181,74 гривень;

з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року 175,87 гривень;

з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року 175,87 гривень;

з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року 181,74 гривень.

За 2016 рік в сумі 1972,80 гривень:

з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року 223,20 гривень;

з 01.02.2016 року по 29.02.2016 року 208,80 гривень;

з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року 223,20 гривень;

з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року 216,00 гривень;

з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року 223,20 гривень;

з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року 216,00 гривень;

з 01.10.2016 року по 31.10.2016 року 223,20 гривень;

з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року 216,00 гривень;

з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року 223,20 гривень.

За 2017 рік в сумі 4164,63 гривень:

з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року 335,34 гривень;

з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року 320,85 гривень;

з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року 355,34 гривень;

з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року 398,74 гривень;

з 01.06.2017 року по 30.06.2017 року 385,87 гривень;

з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року 424,78 гривень;

з 01.09.2017 року по 30.09.2017 року 411,00 гривень;

з 01.10.2017 року по 31.10.2017 року 509,72 гривень;

з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року 493,27 гривень;

з 01.12.2017 року по 31.12.2017 року 509,72 гривень.

За 2018 рік в сумі 4073,88 гривні:

з 01.01.2018 року по 31.01.2018 року 465,54 гривень;

з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року 420,49 гривень;

з 01.05.2018 року по 31.05.2018 року 510,00 гривень;

з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року 572,00 гривень;

з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року 698,27 гривень;

з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року 675,75 гривень;

з 01.10.2018 року по 31.10.2018 року 731,83 гривень;

За 2019 рік в сумі 5758,58 гривень:

з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року 564,97 гривень;

з 01.02.2019 року по 28.02.2019 року 510,30 гривень;

з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року 564,97 гривень;

з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року 592,80 гривень;

з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року 612,56 гривень;

з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року 592,80 гривень;

з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року 569,08 гривень;

з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року 550,72 гривень;

з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року 610,32 гривень;

з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року 590,06 гривень;

Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем ОСОБА_3 сплати аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_4 за період з лютого 2013 року по листопад 2019 року складає 19972,00 гривень (а.с.57-58).

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення неустойки (пені)за прострочення присуджених судом аліментів є законним і обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 194-196 СК України, ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Михайлівка Саратського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 14 грудня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 14 січня 1997 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , неустойку (пеню) за прострочення присуджених судом аліментів за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2019 року в розмірі 19972 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні 80 копійок.

В задоволені решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Михайлівка Саратського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 14 грудня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не пізніше закінчення строку карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 30 червня 2020 року.

Суддя А. І. Бучацька