УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/8602/20

Провадження № 2/638/3781/20

24.06.2020 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа Голосіївський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

23.06.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа Голосіївський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Однак, при подачі позову позивач обрав підсудність справи відповідно до частини 12 статті 28 ЦПК України - позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Вказав, що на теперішній час позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 то відповідно і майно яке є предметом стягнення на теперішній час розташоване за зазначеною адресою.

Суд, не погоджується з доводами представника позивача, в частині визначення підсудності, з огляду на наступне.

Згідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

За приписами п.12 ст.28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судом встановлено, що 03.03.2020 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожною Т.А. винесено постанову про розшук майна боржника.

Суд враховує, що виконавче провадження виконується в м. Києві в межах Голосіївського району м. Києва, тобто фактичним місцем виконання цього виконавчого напису є виконавчий округ міста Києва, а саме Голосіївський район.

Суд також враховує, що відповідачем у справі є юридична особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, який має юридичну адресу м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6/9.

Отже, з урахуванням цієї обставини, позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України міг бути поданий за вибором позивача за місцезнаходженням відповідача (Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни) або за місцем виконання виконавчого напису (за місцем знаходження Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що здійснює виконавче провадження).

Обґрунтування представника позивача щодо визначення ним підсудності, суд відхиляє, з огляду на те, що на підставі постанови від 03.03.2020 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Задорожною Т.А. оголошено про розшук майна боржника. Дана постанова підтверджує факт перебування виконавчого напису на примусовому виконанні, та вказує, що дане виконавче провадження відкрито та перебуває у Голосіївському районному відділі Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Вказана постанова є чинною, позивачем в судовому порядку не оскаржена, не є предметом перегляду у даній цивільній справі та може бути оцінена судом в цій справі як правомірна, а тому відсутні підстави стверджувати, що місцем виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є м. Харків.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, дана справа не належить до територіальної підсудності Дзержинського районного суду м. Харкова.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки позивач обрав підсудність справи відповідно до частини 12 статті 28 ЦПК України, а тому справу належить направити на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, тобто за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 27, 28, 31, 258-261, 353, 354 ЦПК України,

постановив:

Передати справу № 638/8602/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа Голосіївський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя