Справа № 536/1456/19
21 квітня 2020 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Колотієвського О.О.,
при секретарі Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
ВСТАНОВИВ:
В позовній заяві позивач вказував, що 12 вересня 2019 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, предметом якого було передання грошових коштів Відповідачу у сумі 2000 тисячі доларів США, які ОСОБА_2 зобов`язувався повернути до 20.09.2019, що на день подання позовної заяви складає 49 000 грн., за курсом НБУ.
ОСОБА_2 на ім`я позивача видана розписка про отримання грошей на загальну суму 2000 доларів США з зобов`язанням повернути вказані грошові кошти до 20 вересня 2019 року.
27 вересня 2019 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення суми позики. Проте, ОСОБА_2 у визначений законом строк суму позики - не повернув. Тобто, ОСОБА_2 є таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором позики.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 12 вересня 2019 року, в розмірі 49 000 тис, гривень, та 1768 гривень 40 копійок судових витрат.
Позивач в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою його місця реєстрації. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне:
12 вересня 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики, предметом якого було передання грошових коштів Відповідачу у сумі 2000 тисячі доларів США, які ОСОБА_2 зобов`язувався повернути до 20.09.2019, що на день подання позовної заяви складає 49 000 грн., за курсом НБУ.
Зі змісту ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) вбачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладенні договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання позикодавцем йому визначеної грошової суми або речей.
ОСОБА_2 на ім`я позивача видана розписка про отримання грошей на загальну суму 2000 доларів США з зобов`язанням повернути вказані грошові кошти до 20 вересня 2019 року.
В Постановах від 18 вересня 2013 року по справі № 6-бЗцсІЗ та від 11 листопада 2015 року по справі 6-1967цс 15 Верховний суд України вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України зазначено, що: «Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства».
Змістом розписки визначено строк користування грошовими коштами - до 20.09.2019 та порядок повернення грошових коштів.
Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором визначено строк повернення позики визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це.
27 вересня 2019 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення суми позики.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що; «Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у це строк (термін)».
Проте, ОСОБА_2 у визначений законом строк суму позики - не повернув.
Ст. 610 ЦК України встановлено, що: «Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)».
Частина 1 ст. 612 ЦК України говорить, що: «Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом».
Тобто, ОСОБА_2 є таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором позики.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 611, 620, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 280, 352 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 12 вересня 2019 року, в розмірі 49 000 тис, гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1768 гривень 40 копійок судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський