Провадження № 2/643/1125/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне )

01.07.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Букреєвої І.А., за участю секретаря Галік А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачів ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 зняти відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною адресою .

Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність , не заперечувала проти прийняття заочного рішення суду.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 23 травня 2003 року ОСОБА_1 прийняла у спадок квартиру АДРЕСА_2 ( а.с. 8)

Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 04 жовтня 2019 року ( а.с.12 )

Факт реєстрації відповідачів за місцем фактичного проживання в АДРЕСА_3 підтверджується довідкою на а.с.11

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З досліджених судом доказів встановлено, що позивач є власником спірної квартири. Відповідачі зареєстровані за місцем проживання в квартирі та не проживають в квартирі більше року мають постійне зареєстроване місце проживання у Росії.

Обставин, з якими чинне законодавство України пов`язує збереження за відповідачами права користування Квартирою понад вказані строки, судом не встановлено.

За таких обставин , суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Оцінюючи Висновок, наданий Департаментом служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, згідно якого вказаний Департамент вважає недоцільним визнання малолітньої дитини, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у Квартирі, суд керується таким.

В обґрунтування вказаного висновку Департамент служб у справах дітей посилається на можливість порушення прав та законних інтересів дитини в разі задоволення позову.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Між тим, як вбачається з досліджених судом доказів, неповнолітній ОСОБА_3 , 2005 року народження , в спірній Квартирі не проживає та нею не користується. Станом на даний час ОСОБА_3 , проживає разом з мати ОСОБА_2 у Росії у м.Липецьку .

За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності порушення прав ОСОБА_3 в разі задоволення позовних вимог.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Таким чином, наявність судового рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя