Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА

іменем України

11 серпня 2020 року м.Снігурівка

справа № 485/1055/19

провадження №4-с/485/14/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка скаргу ОСОБА_1 , стягувач - АТ КБ "ПриватБанк", суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В., на постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. про арешт коштів боржника,

встановив:

28 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. про арешт коштів боржника.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №62271886 за виконавчим листом №2/485/635/19 , виданим 24.02.2020 року на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6739,73 грн заборгованості. В межах виконання виконавчого провадження № червня 2020 року державний виконавець Науменко Ю.В. винесла постанову, згідно з якою наклала арешт на кошти, що містяться на рахунках, у тому числі у АТ "Ощадбанк». Вказує на те, що вона як інвалід І групи отримує пенсію через поточний рахунок відкритий у АТ "Ощадбанк». Посилаючись на положення ст.ст.68,70 Закону України «Про виконавче провадження», вважає дії державного виконавця та постанову від 05 червня 2020 року в частині арешту коштів, що зараховуються на рахунок НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк» протиправними та такими, що порушують її права. У зв`язку з наведеним просила суд поновити строк для оскарження постанови, оскільки оскаржувану постанову вона отримала 27.07.2020 року, визнати постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти, які зараховані на рахунок НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк України» протиправною та зобов`язати відповідача зняти арешт з цих коштів.

Заявник у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, суду надали заяву, в якій просили суд справу розглянути без участі представника відділу, заперечень з приводу задоволення скарги не мають.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом ухвалено про розгляд заяви у відсутність учасників процесу.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У відповідності із ст.127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту скарги слідує, що постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. про арешт коштів боржника від 05 червня 2020 року заявник отримала 27 липня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання заявника про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 3 ст. 2 та ст. 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Провиконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 КонституціїУкраїни визначає,що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень у визначений законом спосіб.

Законом передбачені порядок та підстави оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2013 року в розмірі 6739,73 грн та судові витрати /а.с.65-69,104-108/.

24 лютого 2020 року Снігурівським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист, який 18 березня 2020 року направлений на адресу Банку /а.с.114/.

Постановою головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. від 05 червня 2020 року відкрито виконавче провадження №62271886 за вищезазначеним виконавчим листом.

У процесі примусового виконання вказаного виконавчого листа головним державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В., 05 червня 2020 року винесена постанова про арешт коштів боржника, за якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Цього ж дня копія постанови направлена на адресу ОСОБА_1 , а також банківським установам, у тому числі і до АТ «Державний ощадний банк України».

Звертаючись зі скаргою до суду, ОСОБА_1 вказувала на невідповідність постанови про арешт коштів боржника від 05 червня2020 року вимогам статей 68, 70 Закону.

Обов`язки та права державного виконавця визначені ст. 18 Закону.

Зокрема,державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1, 2 статті 48 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті,вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Разом із тим, законодавець, визначаючи загальні підстави та способи звернення стягнення за виконавчими документами, передбачив особливий порядок звернення стягнення на пенсію боржника.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи не достатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Частинами 1, 2 статті 70 Закону визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Тобто законом передбачено обмеження щодо звернення стягнення на пенсію боржника за виконавчим провадженням.

Таким чином, накладення арешту на весь розмір пенсії, яка зараховується на банківський рахунок без врахування вищевказаних вимог чинного законодавства, є неправомірним.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, враховуючи приписи вищезазначеного Закону, а саме те що у виконавця були повноваження щодо накладення арешту на частину пенсійних коштів в розмірі 20% з врахуванням виду стягнення за виконавчим документом, суд вважає доцільним скаргу задовольнити частково, а саме визнати протиправною постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерстваюстиції (м.Одеса) Науменко Юлії Валеріївни від 05червня 2020 року у виконавчому провадженні № 62271886 у частині накладення арешту на 80% грошових коштів, які надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», номер вкладу НОМЕР_1 та зобов`язати головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіональногоуправління Міністерстваюстиції (м.Одеса) Науменко Юлію Валеріївну у виконавчому провадженні № 62271886 зняти арешт 80% грошових коштів, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 номер вкладу - НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», отримані як пенсія від Пенсійного фонду України.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з скаргою на рішення державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. про арешт коштів боржника - задовольнити частково.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Юлії Валеріївни від 05 червня 2020 року у виконавчому провадженні № 62271886 у частині накладення арешту на 80% грошових коштів, які надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», номер вкладу НОМЕР_1 .

Зобов`язати головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Юлію Валеріївну у виконавчому провадженні №62271886 зняти арешт 80% грошових коштів, які знаходяться на особистому ОСОБА_1 номер вкладу - НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», отримані як пенсія від Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання, шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала складена 11 серпня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова