Справа № 446/2280/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
30.06.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.
з участю секретаря Коваль В.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» про відшкодування шкоди ,-
позивач звернувся до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» про відшкодування шкоди в розмірі 50 000 грн.
Ухвалою судді від 14.01.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав.
У судове засідання позивач не з`явився, його представник на адресу суду скерував заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просить, щодо винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився із невідомих причин, про розгляд справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter" н.з. НОМЕР_2 .
Встановлено, що 15.08.2019 року о 15 год. 55 хв. на автодорозі Київ-Чоп в смт. Запитів відбулась дорожньо-транспортної пригода за участі автомобіля марки «Citroen Berlingo» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок аварії автомобілі отримали механічні пошкодження.
15.08.2019 року водієм автомобіля марки «Citroen Berlingo» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 та водієм автомобіля марки «Volkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого сторонами зазначені обставини ДТП, пошкодження, яких зазнали транспортні засоби, визнаються водієм ОСОБА_2 та зазначено про те, що він свою провину визнає.
Суд вважає за необхідне зазначити про те, що з вересня 2011 року в Україні вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування». Цим Законом було запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП з незначними наслідками шляхом складання повідомлення про ДТП (Європротоколу) та інші новації, спрямовані на приведення обов`язкового страхування цивільної відповідальності автовласників, у відповідність до міжнародних стандартів страхування та врегулювання збитків.
Так, на виконання даного закону Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженою Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011 р. №274/2011, було визначено порядок заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).
Згідно із пунктом 5 вказаної Інструкції, у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.
Стороною відповідача не було надано суду жодних доказів на підтвердження неправомірності складення європротоколу, відповідно до якого ОСОБА_2 визнав свою провину, як і не надано доказів на підтвердження зазначення в ньому невірних даних щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, а відтак суд вважає повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), складений сторонами 15.08.2019 року, - належним доказом, який підтверджує факт, обставини ДТП та винність відповідача у його вчиненні.
19.08.2019 року позивачем було повідомлено страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду.
Як встановлено судом 11.09.2019 позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування в ТДВ «Страхова компанія Київ РЕ», однак відповідач листа не отримав, та причина неотримання листа згідно довідки Укрпоштиадресат вибув.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 33.2 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
Стороною відповідача розмір завданого матеріального збитку та доказів на підтвердження своєї невинуватості, в ході розгляд справи суду не надано.
Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушене, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, доведеними належними доказами, та відповідачем, в свою чергу, не спростовані, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 500 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 282-284 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» про відшкодування шкоди - задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» на користь ОСОБА_1 500 (п`ятсот) гривень сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача про його перегляд,поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Представник позивача: Поліщук Дмитро ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», 03680, м. Київ,вул. Анрі Барбюса,13б, .

Повний текс рішення виготовлено 06.07.2020.

Суддя Костюк У.І.