У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2020 Справа №607/11473/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_4 , у якому просить визнати відповідача ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Розглядаючи питання про відкриття провадження по справі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Вказана позовна заява підписана та подана ОСОБА_2 як представником позивачки ОСОБА_1 .

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Згідно вимогами частин 1, 2 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

На підтвердження своїх повноважень представником позивачки ОСОБА_2 долучено копію довіреність від 05 вересня 2017 року, посвідчену державним нотаріусом штату Нью-Йорк Акілов Сіон, згідно якої ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_2 вчиняти від її імені усі необхідні дії з приводу оформлення спадщини після померлого ОСОБА_7 та з цього приводу представляти її інтереси в органах нотаріату, технічної інвентаризації, органах державної виконавчої влади та місцевого самоврядування, органах державної реєстрації, відповідних управліннях Держгеокадастру, земельних агентствах, інших компетентних органах.

Натомість, довіреністю не передбачено право представника ОСОБА_2 представляти інтереси позивачки ОСОБА_1 у судах та право на підписання позовної заяви від імені позивачки.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. А тому позивач має право повторно звернутись з вищевказаним позовом у встановленому законом порядку.

За вказаних обставин, суддя приходить до переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, слід повернути позивачу, оскільки вона підписана особою, яка не має права її підписувати.

На підставі наведеного та керуючись статтями 185, 258, 260, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка