Постанова

Іменем України

06 серпня 2020 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7346/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва про зупинення провадження

в складі судді Гребенюк В.В.

від 25 лютого 2020 року

у справі №758/6820/18 Подільського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року зупинено провадження у справі з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилалася на те, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції не зазначив в ухвалі, яким чином розгляд іншої справи унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, а також не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обгрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмета і підстав позову.

Вказувала, що посилання суду в ухвалі на взаємопов`язаність двох справи не свідчить про неможливість розгляду даної справи до ухвалення рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та визначення порядку користування квартирою, суд має достатньо правових підстав для розгляду по суті справи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Також вказала на те, що саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Крім того, як на підставу скасування ухвали посилалася на те, що необгрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25.02.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження.

У відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України, судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження учасникам справи роз`яснено право на подання відзиву на апеляційну скаргу та встановлено строк на подання відзиву протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Учасники справи своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Також не зверталися до суду з клопотанням про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

А згідно з ч. 4 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що предметом апеляційного оскарження є ухвала Подільського районного суду м. Києва від 25.02.2020 про зупинення провадження у справі №758/6820/18 до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №758/5597/18 Подільського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та визнання порядку користування житловим приміщенням.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Положеннями статті 251 ЦПК України передбачено випадки у разі яких суд зобов'язаний зупинити провадження у справі.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення цивільної справи №758/5597/18, предметом у якій є усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, суд першої інстанції під час постановлення ухвали, що оскаржується, обмежився лише встановленням факту пов`язаності справи №758/5597/18 з даною справою. Між тим для правильного застосування положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд повинен встановити саме неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої, тоді як таких обгрунтувань ухвала суду не містить.

При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивач звернувся з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. В обгрунтування обставини непроживання відповідача у житловому приміщенні понад рік без поважних причин позивачка долучила до позовної заяви письмові докази.

В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відповідності до норм процесуального закону зобов'язаний довести, що не проживав у спірному житловому приміщенні понад один рік з поважних причин.

З наведеного слідує, що наявність чи відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні понад один рік з поважних, дозволяє суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та в результаті ухвалити відповідне рішення.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до ухвалення рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №758/5597/18, суд першої інстанції у даній справі має достатньо правових підстав для її розгляду та вирішення по суті.

Таким чином, не звернувши уваги на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, визначених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження у цій справі.

До того ж, необгрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що покладає на національні суди обов'язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про зупинення провадження судом постановлено з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а саме для вирішення питання про відкриття провадження і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай