Дата документу 23.07.2020 Справа № 0808/1434/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 0808/1434/12 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2142/20 Васецька В.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 01.03.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 556,00 грн. за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.03.2008 року.

Згідно умов укладеного договору договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Вказує, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 17.01.2012 року утворилась заборгованість в розмірі 46 562,42 грн. яка складається з: 2 556,00 грн заборгованість за кредитом, 15 439,11 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 751,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 25 122,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500,00 грн. штраф (фіксована часина), 2 193,45 грн. штраф (процентна складова).

Зазначає, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 46 562,42 грн. та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2012 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZРХRRХ03080055 від 01 березня 2007 року станом на 17 січня 2012 року в загальному розмірі 46 562 грн. 42 коп., з них: заборгованість за кредитом - 2 556 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 439 грн. 11 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 751 грн. 44 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором - 25 122 грн. 42 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 2 193 грн. 45 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 465 грн. 62 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення сулу від 03.04.2012 року залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що він як відповідач не був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, повісток про виклик до суду не отримував, в результаті чого був позбавлений надати свої заперечення. Рішення суду постановлено без належного та всебічного дослідження обставини справи. Залишилось поза увагою суду, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Не враховано подвійне стягнення при нарахуванні штрафу та пені. Судом не застосовані строки позовної давності. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове у випадку неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 01 березня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZPXRRX03080055, у вигляді підписання заяви про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, з метою придбання мобільного телефону, у розмірі 2 556 грн., з яких 2 130 грн. вартість товару, 426 грн. разова винагорода за надання банком фінансового інструменту. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишу заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 01 березня 2008 року. Відповідно до накладної № 0036 від 01 березня 2007 року, частину кредитних коштів в розмірі 2 130 грн. банком було перераховано ФОП ОСОБА_2 в рахунок сплати за мобільний телефон Samsung D900.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 46 562 грн. 41 коп., з яких 2 556 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15 439 грн. 11 коп. заборгованість за процентами, 751 грн. 44 коп. заборгованість за комісією, 25 122 грн. 42 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 193 грн. 45 коп. штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що вважав їх обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання та його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Із матеріалів справи вбачається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), надані позивачем,ОСОБА_1 не підписані, а отже колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що банком доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувався відповідач.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені Умови мають мінливий характер, а тому їх редакцію, надану позивачем, не можна вважати частиною спірного кредитного договору. А отже підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відсутні.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про незаконність нарахування позивачем заборгованості за комісією.

Так, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, що діяли на момент розгляду даного спору судом першої інстанції, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Таким чином, вимога банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 751 грн. 44 коп. не підлягає задоволенню.

Колегія суддів також приходить до висновку, що сума заборгованості за тілом кредиту також є необґрунтованою з викладених вище підстав.

Включення банком в суму кредиту одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 426 грн. є незаконним, а тому підлягає відрахуванню з суми основної заборгованості за кредитом.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування позовної давності до вимоги банку про стягнення з нього основної суми заборгованості за тілом кредиту.

Так, виходячи з принципу справедливості, враховуючи, що відповідачем було отримано товар, який був оплачений за рахунок кредитних коштів, колегія суддів вважає вимоги банку в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 2130 грн., що були фактично перераховані банком продавцю, законними та обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Окрім того, відповідачем не запечерується факт отримання даних коштів.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог банкув частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, комісії, пені та штрафів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2012 року в цій справі скасувати та ухвали постанову наступного змісту:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за договором № ZPXRRX03080055 від 01 березня 2007 року в розмірі 2 130 (дві тисячі сто тридцять) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 23 липня 2020 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко