Провадження № 2-з/761/531/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Цигановій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни, Хуан Цинь про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; витребування майна із чужого незаконного володіння; скасування реєстраційних записів, -

в с т а н о в и в:

В червні 2020р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010р. по справі №2-3188-1/09 здійснено поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . В квітні 2019р. позивачу в здійсненні реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі вищевказаного рішення було відмовлено, оскільки вказана квартира на праві приватної власності зареєстрована за іншою особою. Однак позивачу не було відомо про вказані обставини, оскільки він проживав з 2010р. по липень 2017р. у Республіці Болгарія. Позивач зазначає, що таким чином, вказана частина квартири, незаконно вибула із власності позивача та не обтяжена жодними заборонами та/або будь якими обтяженням, у зв`язку з чим нинішній власник квартири, відповідач по справі, у будь який момент може здійснити дії, щодо її відчуження, що як наслідок призведене до подальших судових спорів та порушення прав третіх осіб, які придбають у власність спірну квартиру. Крім того, позивачем було встановлено, що в мережі Інтернет містяться оголошення про продаж вказаної квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішення питання про забезпечення позову, судом враховано, що в сторін існує спір з приводу нерухомого майна - квартири, проте, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що заявник просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Крім того, як вбачається з рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010р. по справі №2-3188-1/09, на квартиру АДРЕСА_1 , було звернуто стягнення в рахунок погашення боргу.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`ясненнь наведених вище в Постанові Пленуму Верховного Суду України, беручи до уваги правові позиції Верховного Суду наведені в постанові від 17 жовтня 2018р., по справі №183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18, постанові від 21 листопада 2018р., по справі 752/6255/18, провадження № 61-39768св18, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення заяви з урахуванням розумності, обґрунтованості; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення заяви і предметом заявлених вимог, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення заяви, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення заяви; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення заяви не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни, Хуан Цинь про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; витребування майна із чужого незаконного володіння; скасування реєстраційних записів - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: