Справа 206/1984/20
Провадження 2/206/683/20
07 липня 2020 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Ільїній І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу,-
Ухвалою суду від 21 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.44).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 листопада 2016 року о 19:45 годині у м. Дніпро по вул. Запорізьке шосе в районі будинку №42Б, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, н/з НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті зіткнення автомобіль Ford Fiesta, н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 змістився вперед та зіткнувся з автомобілем Daewoo Lanos, н/з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .
З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_6 , як представник власника автомобіля Daewoo Lanos, н/з НОМЕР_3 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 14 червня 2017 року (а.с.10) та з заявою на виплату страхового відшкодування від 11 липня 2017 року (а.с.11).
Автомобіль марки Daewoo Lanos, н/з НОМЕР_3 на праві приватної власності належить громадянину ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14).
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія НОМЕР_4 (дія 00 год.00 хв. 10.11.2016 року до 09.11.2017 року) забезпечений транспортний засіб Daewoo Lanos, н/з НОМЕР_3 , страховик - AT «CK «АХА Страхування» (а.с.15).
Для забезпечення необхідних дій для урегулювання страхового випадку, МТСБУ залучило врегулювача: ФОП ОСОБА_8 (а.с.16).
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Судом під час розгляду справи достеменно встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.11.2016 о 19:45 годині у м. Дніпро по вул. Запорізьке шосе в районі будинку №42Б, за винних дій ОСОБА_2 автомобіль Daewoo Lanos, н/з НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, а його власник поніс збитки.
Положеннями ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
З огляду на те, що водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, яким завдано шкоду потерпілому, то й відповідальність за спричинену шкоду повинен нести він, як винуватець ДТП.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п/п а) п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, встановивши взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Разом з цим, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 гривень, які позивач поніс у зв`язку з пред`явлення позову до суду, підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук