Справа № 357/6418/20
У Х В А Л А

09.07.2020 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. вивчивши заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою, заінтересована особа: Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заява підписана представником заявників - адвокатом Жицьким Олександром Миколайовичем.

Відповідно до ст.293 ЦПК України заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядається судом в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду, як справа окремого провадження.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Нормами статей 175 та 177 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою ст. 133 ЦПК України, встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102,00 гривні.

Відповідно до пп.4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження, встановлений судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420,40 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Дослідивши заяву з додатками, встановлено, що вона не відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства з наступних обставин.

Так, як вбачається із заяви, до суду одночасно звернулись два заявники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте до заяви представником заявників долучена лише одна квитанція № 02-3429173/с від 02 липня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 420,40 грн.

Окрім того, встановлено, що заява підписана адвокатом Жицьким О.М. повноваження якого на підписання заяви від імені заявників, документально не підтверджено.

Так, до заяви долучено копію Ордеру серії НОМЕР_1 763576 на надання правової допомоги ОСОБА_2 та копію Ордеру серії НОМЕР_1 763579 на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Жицьким О.М., видані на підставі договору про надання правової допомоги № 030620/01 від 03 червня 2020 року у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області, Київському апеляційному суді. При цьому додані копії Ордерів містять на зворотньому боці застереження зроблені та засвідчені підписом адвоката Жицького О.М. про те, що «Договором обмеження не передбачені», однак, зазначений договір про надання правової допомоги до заяви додано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно із ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб при реалізації права на справедливий суд (стаття 1312 Конституції України, стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи щодо надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/23346/16 від 14.03.2018 року чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Та дійшла висновку, що у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналіз наведених норм діючого законодавста дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату. Право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Отже, повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Такий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року (справа №811/1507/18).

Відповідно до п. 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, ордер є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера. Тобто, зазначення на зворотньому боці ордерів застереження «Без обмеження повноважень», зроблені адвокатом Жицьким О.М. не передбачені нормами чинного законодавства, та не свідчать про право представника на підписання заяви від імені заявників.

З наданих до суду копій ордерів на надання правової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неможливо встановити обсяг повноважень адвоката.

Отже з боку адвоката Жицького О.М. не надано належного документу, який підтверджував би право останнього на підпис відповідної заяви.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписана представником заявників за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя прийшов до висновку, що він позбавлений можливості відкрити провадження у справі за відсутності сплати судового збору у повному розмірі та наявності сумнівів в тому, чи належною особою підписано заяву, на підставі якої розпочинається судове провадження, а тому, вважає за необхідне, залишити позовну заяву без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, представнику заявників необхідно надати до суду договір про надання правової допомоги, що підтверджує його повноваження на право підпису заяви та надати суду оригінал квитанції чи іншого платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 420,40 грн. або надати документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір в розмірі зазначеному в ухвалі має бути перераховано або внесено до БЦ УК/м. Біла Церква/22030101, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0010043, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір (ДСА України,050).

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України зазначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись, ст.ст. 185, 259-261, 352-354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами - залишити без руху.

Надати заявникам строк для усунення зазначених вище недоліків у строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяО. І. Орєхов