Провадження № 2/686/1326/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

30.06.2020

30 червня 2020 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді-Чевилюк З.А.

при секретарі-Перун А.М.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

14 лютого 2019 року ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_1 3000 доларів США, з умовою повернення позики до 28 лютого 2019 року. У визначений строк ОСОБА_3 боргу не повернув. Заходи досудового врегулювання спору не мали позитивного результату.

В порядку ст. 625 Цивільного кодексу України(ЦКУ) позивачем нараховано 3% річних за користування- 68,14 доларів США за період з 01.03.2019 року до 02.12 2019 року за формулою

(відсотки)=(сума боргу)х(відсоткова ставка)х(кількість днів).

Позивач просив стягнути з відповідача 3000 доларів США як суму основного боргу, 68,14 доларів США як три проценти річних , всього як 3068,14 доларів США.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач повідомлявся про час та дату судового засідання, проте не з`явився та не забезпечив явку уповноваженого представника. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду не надходили. При відсутності заперечень з боку представника позивача, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Наслідки заочного розгляду роз`яснені та зрозумілі.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.)

В тойже час, суд розглядає справи, керуючись принципом диспозитивності, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками процесу або витребуваних судом у випадках передбачених цим кодексом.(ч.1 ст.13 ЦПК).

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено договірні відносини щодо позики 3000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою. Відповідно до зазначеної розписки ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання суму розміром 3000 доларів США повернути до 28 лютого 2019 року. У визначений строк ОСОБА_3 боргу не повернув. Заходи досудового врегулювання спору не мали позитивного результату.

Дотримана сторонами письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Зобов`язання за позикою залишились невиконаними.

В порядку ст.625Цивільного кодексу України(ЦКУ) позивачем нараховано 3% річних за користування 68,14 доларів США за період з 01.03.2019 року до 02.12 2019 року за формулою

(відсотки)=(сума боргу)х(відсоткова ставка)х(кількість днів).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають сума боргу 3000 доларів США та 68,14 доларів СШа-3% річних за користування.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК,

Керуючись ст. ст. 19, 42,43,48, 51, 81, 82,141, 263,280-282, 354 ЦПК , ст. ст.15,16,192, 526, 533,1046,1047,1049 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3068,14 доларів США за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги . Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 1 липня 2020 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк