ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року

м.Суми

Справа №591/5724/19

Номер провадження 22-ц/816/1359/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року, у складі судді Шелєхової А.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 15 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в :

11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на двох дітей.

Свої вимоги мотивував тим, що отримуючи в середньому на місяць 6400 грн заробітної плати, він не має можливості сплачувати аліменти, стягнуті заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 квітня 2019 року в розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, а тому просить зменшити розмір аліментів до 1500 грн щомісячно на кожну дитину.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1500 грн на кожного щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову, вирішивши питання розподілу судових витрат.

Доводить помилковість висновку суду про визнання нею позову, оскільки вона не могла погодитися на погіршення матеріального становища та забезпечення належного утримання дітей.

Вказує, що позивачем не надано ніяких доказів про наявність підстав для зменшення визначеного до стягнення з нього розміру аліментів. Він працевлаштований, має стабільний дохід, доказів зменшення якого з моменту стягнення аліментів не надав, сімейний стан чи стан здоров`я не змінилися, інших дітей чи непрацездатних осіб позивач на утриманні не має, а отже відсутні обставини, які істотно впливають на можливість сплати аліментів у розмірі 6000 грн щомісячно на двох дітей.

Поштові відправлення про вручення сторонам копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 10 червня 2020 року направлялися сторонам за адресою реєстрації та повернулися без вручення, кожне з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» від 15 червня 2020 року, що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням судової повістки.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 листопада 2007 року укладено шлюб, вони мають двох спільних синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 6, 7).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 квітня 2019 року, справа № 591/1239/19, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 3000 грн на кожного щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26 лютого 2019 року (а.с. 8).

Із довідок про доходи від 07 липня 2019 року, від 12 грудня 2019 року та від 17 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 працює муляром у ТОВ «БВК компанія «Федорченко», його дохід за період з травня 2019 року по червень 2019 року становить 12808 грн 86 коп, за період з липня 2019 року по листопад 2019 року 42851 грн 16 коп, за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року 25863 грн 18 коп (а.с. 11, 60, 61).

За період з серпня 2019 року по січень 2020 року ОСОБА_1 сплачено аліменти на суму 26551 грн 13 коп (17757 грн 73 коп + 8793 грн 40 коп) (а.с. 60, 61).

ОСОБА_1 належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , в якій він проживає та зареєстрований разом з відповідачкою та дітьми (а.с. 9, 10, 16, 17).

Задовольняючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів суд першої інстанції послався на визнання відповідачкою позову у повному обсязі, а тому, виходячи з положень статей 182, 192 СК України, та враховуючи розмір доходу позивача, умови розумності та справедливості, вважав за необхідне змінити розмір аліментів, зменшивши його на кожну дитину з 3000 грн до 1500 грн на кожного щомісячно.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів погіршення свого майнового стану, як платника аліментів, відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі по 3000 грн на кожну дитину, перебування на його отриманні інших осіб, зміну фінансового стану отримувача аліментів чи зменшення потреб дітей після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи.

Таким чином, враховуючи категоричне заперечення в апеляційній скарзі відповідачем визнання позову в суді першої інстанції, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів та враховуючи, що з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у сумі 2218 грн, наявність рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, а також з огляду на те, що позивач офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід, який не зменшився порівняно з тим, який він мав на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що зменшення розміру аліментів відповідатиме інтересам дітей, і є безпідставно заниженим.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Також в апеляційній скарзі відповідачем ставиться питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, однак склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інших банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 у справі № 751/3840/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 особисто брала участь у судовому засіданні Зарічного районного суду, ознайомлювалася з матеріалами справи, зверталася до суду із заявами, у тому числі особисто подала апеляційну скаргу (а.с. 62, 72, 73, 74, 84).

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про надання відповідачу професійної правничої допомоги, суду не був наданий договір про надання правової допомоги, детальний опис наданих послуг, розрахунок розміру винагороди, суд не може ухвалювати рішення на припущеннях, тому вважає, що підстави для відшкодування ОСОБА_2 судових витрат на надання професійної правничої допомоги відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при задоволенні апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1152 грн 60 коп на відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року та прийняти постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152 грн 60 коп компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

У стягненні ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина