Справа № 758/5860/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Товченко К.М., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Миронюка Дмитра Дмитровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач 1), ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач 2), про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17.10.2012 року між ПАТ «Банк національний кредит» та відповідачем 1 було укладено договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач 1 отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 20 000 грн зі сплатою 48 відсотків річних та зі строком повернення до 17.10.2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання між ПАТ «Банк національний кредит» і відповідачем 2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель (відповідач 2) зобов`язувався відповідати за повне та своєчасне виконання боргових зобов`язань відповідачем 1 перед кредитором.

В подальшому, між банком і відповідачем 1 було укладено договір про внесення змін до договору від 24.04.2015 року, яким було збільшено ліміт кредитування до 34 010 гривень, та подовжено строк дії кредитної лінії до 24.04.2016 року. До договору поруки також було внесено зміни, якими продовжено строк його дії до 08.07.2020 року.

Внаслідок допущених порушень умов кредитного договору у відповідача 1 виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 23.04.2019 року складала 135 150,63 гривень, у тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 36 967,90 гривень, заборгованість за процентами у розмірі 67 739,99 гривень, пеня у розмірі 30 442,74 гривні.

18.05.2018 року ПАТ «Банк національний кредит» та позивач уклали договір відступлення (купівлі-продаж) права вимоги, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до співвідповідачів за кредитними зобов`язаннями.

Оскільки співвідповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими. Зокрема, зазначив, що всі документи, які додані до позовної заяви є недопустимими доказами, оскільки неналежним чином засвідчені. До позовної заяви долучено копію порядку здійснення розрахунків за допомогою пластикових платіжних карток міжнародних платіжних систем та правил користування картками, заяву про відкриття карткового рахунку, тарифи по користування сервісом M-Banking, на яких відсутній підпис представників банку. Розрахунок заборгованості не містить підпису особи, яка його складала, і в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи про видачу кредиту.

Крім того, представник відповідача 1 подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.10.2012 року між ПАТ «Банк національний кредит» та відповідачем 1 було укладено договір про відкриття карткового рахунку та виконання розрахунків за операціями з картками № VIP-146-G-PANDA. Відповідно до умов пункту 1.1.5 вказаного договору банк відкрив відповідачу 1 кредитну лінію в розмірі 20 000 гривень на строк до 17.10.2013 року (а.с. 8-11). Цього ж дня, між банком та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 04-1788/1-4, яким поручитель (відповідач 2) поручився перед банком за виконання позичальником (відповідач 1) зобов`язань за основним боргом відповідно до договору № VIP-146-G-PANDA. Відповідно до п. 1.1 договору поруки відповідальність поручителя і боржника щодо виконання зобов`язання є солідарною (а.с. 13-15).

24.04.2015 року до договору № VIP-146-G-PANDA було внесено зміни, яким збільшено кредитний ліміт до 34 010 гривень та встановлено новий строк погашення до 24.04.2016 року (а.с. 12). Крім того, цього ж дня було укладено новий договір поруки № 04-18085/1-4, яким поручитель (відповідач 2) поручився перед банком за виконання позичальником (відповідач 1) зобов`язань за основним боргом відповідно до договору № VIP-146-G-PANDA в розмірі 34 010 гривень, та з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.04.2016 року. Строк дії договору поруки визначено до 08.07.2020 року (17-18).

Відповідач 1 припинила своєчасно і в повному обсязі обслуговувати кредит, внаслідок чого станом на 23.04.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 135 150,63 гривень, у тому числі, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 36 967,90 гривень, заборгованість за процентами у розмірі 67 739,99 гривень, пеня у розмірі 30 442,74 гривні (а.с. 19-20).

18.05.2018 року між ПАТ «Банк національний кредит» та позивачем було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого позивач як новий кредитор набув право вимоги за договором № VIP-146-G-PANDA (а.с. 40-5).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з п. 2.12 договору № VIP-146-G-PANDA клієнт зобов`язується у порядку та на умовах, передбачених цим договором, сплачувати банку суми усіх операцій, нарахованих процентів на користь банку, плати банку, пені, інших плат чи платежів, які стали наслідком або виникли в зв`язку з використанням картки (додаткових карток).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

За правилами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки № 04-1805/1-4 від 24.04.2015 року відповідач 2 відповідає перед кредитором в межах суми зобов`язання, яка складається з: повернення суми кредиту в розмірі 34 010 гривень, сплати відсотків за користування овердрафтом, сплати можливої неустойки (пені, штрафу), визначеної договором карткового рахунку.

Суд критично ставиться до доводів представника відповідача щодо необгрунтованості позовних вимог. Зокрема, факт укладення договору та погодження всіх його суттєвих умов підтверджується підписом відповідача 1 на договорі № VIP-146-G-PANDA від 17.10.2012 року, договорі про внесення змін до договору № VIP-146-G-PANDA від 24.04.2015 року, заяві про відкриття карткового рахунку, опитувальній анкеті клієнта-фізичної особи від 05.09.2012 року. Розрахунок заборгованості містить підпис уповноваженого представника позивача та скріплено печаткою. Крім того, в спростування розрахунків заборгованості, стороною відповідача 1 не надано жодних контррозрахунків.

Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем 1 договірних зобов`язань перед позивачем щодо погашення кредитних зобов`язань за договором, у тому числі повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами за встановленим графіком платежів, сплати пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також про порушення відповідачем 2 зобов`язань за укладеним договором поруки.

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

В обгрунтування застосування строків позовної давності представник відповідача 1 зазначив, що перебіг строку позовної давності розпочався 24.04.2016 року, а позивач звернувся до суду після 24.04.2019 року, тобто, поза межами трирічного строку позовної давності.

Суд не може погодитися з доводами сторони відповідача 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно зі ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

За правилам, встановленим ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтями 253-255 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Статтею 124 ЦПК України визначено, що строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Суд встановив, що відповідно до графіка погашення кредитної лінії, встановленого договором від 24.04.2015 року про внесення змін до договору № VIP-146-G-PANDA, термін останнього платежу встановлено до 24.04.2016 року. Відтак, банк міг дізнатися про порушення свого права 25.04.2016 року, тобто, на наступний день після того, як відповідач 1 не виконала свої платіжні зобов`язання за договором.

Позивачем позовну заяву здано на пошту 24.04.2019 року, що підтверджується відміткою на конверті «Укрпошта Експрес». Відтак, строк позовної давності ним не пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 921 грн підлягає стягненню зі співвідповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77, 81-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити;

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 135 150 (сто тридцять п`ять тисяч сто п`ятдесят) гривень 63 копійки;

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» судовий збір у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок з кожного;

Повне найменування сторін:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» (адреса: 03057, м. Київ, вул. Желябова, б. 10-А, );

відповідач 1 - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

відповідач 2 - ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк