КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8232/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року (суддя Шум Л.М.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у жовтні 2019р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2011р. у розмірі 123 951грн 67коп. та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору без номеру від 21 липня 2011р. відповідач отримав кредит у розмірі 8 200грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач посилався на те, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010р., та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач стверджував, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору не надавав, зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим за даним кредитним договором станом на 30 вересня 2019р. існує заборгованість у розмірі 227 912грн 76коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5 052грн 84коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 219 964грн 76коп. та заборгованості за пенею та комісією у сумі 2 895грн 16коп.

Позивач зазначив, що на свій розсуд вважає за необхідне заявити вимоги про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 123 951грн 67коп., яка складається із

заборгованості за кредитом у розмірі 5 052грн 84коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 118 898грн 83коп. за період з 21 липня 2011 року по 31 жовтня 2018 року.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідач після отримання картки активував її, користувався нею, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору та підтверджується розрахунком заборгованості.

Крім того, позивач зазначає про надання до апеляційної скарги виписки по рахунку відповідача, яка підтверджує відкриття карткового рахунку, встановлення кредитного ліміту та користування відповідачем кредитними коштами, а отже, й отримання кредитної картки.

Також позивач посилається на те, що відповідач у анкеті-заяві висловив згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві, тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту.

Позивач вважає, що відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитом, суд допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування, поставив під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією та наносить шкоду вкладникам банку.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 липня 2011р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій надав згоду, що заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також ОСОБА_1 у заяві підтвердив, що ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Крім того, ОСОБА_1 була підписана довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» Contract по договору SAMDN 4304 , згідно якої базова відсоткова ставка за користування кредитом складає 1,7% в місяць, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості і повинен бути внесений до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить 1% від заборгованості, але не менше 30грн у місяць, та нараховується один раз у місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50грн та більше, а також шляхом ділення базової процентної ставки по договору на 30, яка нараховується за кожний день прострочки кредиту.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30

вересня 2019р. у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5 052грн 84коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 219 964грн 76коп. та заборгованості за пенею та комісією у сумі 2 895грн 16коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження укладення з відповідачем саме кредитного договору, погодження всіх істотних умов кредитного договору, видачі відповідачу кредитної картки, строк дії картки, розмір процентної ставки та встановлення кредитного ліміту.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження отримання відповідачем грошових коштів та користування кредитними коштами.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентів, які повинен сплачувати позичальник за користування кредитом, та порядок повернення кредиту і сплати процентів.

Суду першої інстанції надана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 21 липня 2011 року.

Також ОСОБА_1 підписана довідка проумови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» Contract по договору SAMDN4304 від 21 липня 2011 року, у якій зазначено тип картки, яку видано ОСОБА_1 , розмір кредитної лінії до 15 000грн, розмір процентної ставки за користування кредитом - 1,7% на місяць (20,4% річних), а також порядок погашення

кредитної заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості.

Таким чином, сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, а відтак суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про ненадання позивачем належних доказів у підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010р. № СП-2010-256, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 2.1.1.12.3. Умов та Правил надання банківських послуг погашення кредиту - це поповнення картрахунку держателя, яке здійснюється шляхом внесення коштів у готівковій або безготівковій формі та зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафта, який виникає по таким картам, наведений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування, які є невід`ємною частиною договору, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості за кредитом (пункт 2.1.1.12.4. Умов та Правил).

З довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» Contract по договору SAMDN4304 від 21 липня 2011 рокувбачається, що позичальник повинен до 25 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати 7% від заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на поповнення картки відповідачем внесено 31 березня 2017 року у сумі 3190грн і станом на 30 вересня 2019 року відповідач мав заборгованість за тілом кредиту 5052,84грн та за процентами 219964,76грн.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами погашення кредитної заборгованості або не доведе іншого розміру заборгованості.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів встановила наступне.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» Contract по договору SAMDN4304 від 21 липня 2011 року встановлений пільговий період нарахування відсотків - до 55 днів погашення заборгованості до 25 числа наступного місяця.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 серпня 2014 року відповідач мав заборгованість за тілом кредиту у сумі 5694,78грн та за процентами у сумі 541,13грн.

За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за

винятком випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року (справа 6-1374цс17).

Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення клієнта про не згоду із змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Пунктом 1.1.3.1.9. Умов та Правил встановлено обов`язок банку не рідше одного разу на місяць способом, указаним у заяві, надавати держателю виписки про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операціях по картрахункам.

Заява, підписана ОСОБА_1 21 липня 2011 року, не містить визначення способу надання йому банком виписки про стан картрахунку, а відтак, саме позивач повинен був довести, що позичальник був у спосіб, встановлений умовами договору, повідомлений про зміни процентних ставок за користування кредитним коштами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 1 вересня 2014р. банком була змінена процентна ставка за користування кредитом з 20,40% на 34,8%, а з 1 квітня 2015р. процентна ставка збільшена до 43,20% річних (3,6% на місяць) і остаточна заборгованість по процентам була розрахована, враховуючи змінені процентні ставки.

Разом з цим, позивачем суду не було надано доказів повідомлення відповідача у

визначений договором та законом спосіб про підвищення процентної ставки.

Враховуючи, що після підвищення процентної ставки відповідач кредитними коштами не користувався, а здійснював тільки погашення кредитної заборгованості, позивач не мав правових підстав вважати, що відповідач погодив збільшення процентної ставки та нараховувати проценти з використанням змінених процентних ставок.

Також з довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» Contract по договору SAMDN4304 від 21 липня 2011 року не вбачається, що сторони погодили нарахування на заборгованість подвійних процентів, а відтак проценти підлягають нарахуванню виходячи з процентної ставки 20,40% річних.

Пунктом 2.1.1.12.6. Правил користування карткою встановлено, що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банка, із розрахунку 360 календарних днів у році.

Станом на 31 серпня 2014 року відповідач мав заборгованість за тілом кредиту у сумі 5694,78грн та за процентами у сумі 541,13грн.

За період з 1 вересня 2014 року по 27 листопада 2014 року розмір нарахованих процентів становить 280,75грн (5694,78х20,4х87(днів)/100/360), тому загальна заборгованість по процентам становила 821грн 88коп.

28 листопада 2014 року відповідач вніс 1000грн на погашення заборгованості, чим погасив заборгованість про процентам, а залишок грошових коштів підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту (5694,78-178,12), тому станом на 28 листопада 2014 року заборгованість за тілом кредиту становила 5516,66грн.

З 28 листопада 2014 року по 17 грудня 2014 року розмір нарахованих процентів за користування кредитом становив 59,40грн (5516,66х20,4х19(днів)/100/360).

18 грудня 2014 року відповідачем на погашення заборгованості було внесено 1300грн, тому заборгованість по процентам була відсутня, а заборгованість відповідача по тілу кредиту зменшилася до 4 276,06грн.

За період з 18 грудня 2014 року по 29 червня 2015 року розмір нарахованих процентів становить 467,66грн (4276,06х20,4х193(дні)/100/360).

30 червня 2015 року відповідач вніс 1 500грн, чим погасив заборгованість про процентам, а залишок грошових коштів підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту (4276,06-1032,34), тому станом на 30 червня 2015 року заборгованість за тілом кредиту становила 3 243,72грн.

З 30 червня 2015 року по 20 липня 2015 року розмір нарахованих процентів за користування кредитом становив 36,76грн (3243,72х20,4х20(днів)/100/360).

З урахуванням внесення відповідачем 21 липня 2015 року на погашення заборгованості 1 000грн, заборгованість за процентами відсутня, а заборгованість відповідача по тілу кредиту стала складати 2 280,48грн.

За період з 21 липня 2015 року по 30 березня 2017 року розмір нарахованих процентів становить 798,62грн (2280,48х20,4х618(днів)/100/360).

Сплативши 31 березня 2017 року 3 190грн, відповідач погасив наявну в нього заборгованість по відсоткам та тілу кредиту, та мав залишок на рахунку у сумі 110,90грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що правових підстав для продовження нарахування процентів за користування кредитними коштами після 31 березня 2017 року позивач не мав, тому заявлений позов є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав

встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не врахував докази, надані позивачем, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк