Ухвала

16 липня 2020 року

м. Київ

справа № 755/12265/17

провадження № 61-9719ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший українській міжнародний банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської у місті Києві державної адміністрації про виселення,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2020 року Акціонерне товариство «Перший українській міжнародний банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана 30 червня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У поданій касаційній скарзі заявник як на підставу для оскарження судових рішень посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), зокрема на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3частини другої статті 389 цього Кодексу).

Пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України передбачає, що суд не дослідив зібрані у справі докази, але при умові оскарження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі заявник не посилається на пункти 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, що унеможливлює відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Враховуючи викладене, з метою відкриття касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені у пунктах 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 серпня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак