Справа № 740/3457/20
Провадження № 2/740/1173/20
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

17 серпня 2020 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Лосинівської об`єднаної територіальної громади в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

встановив:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 .

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, встановлено таке.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак указаним вимогам позовна заява не відповідає, оскільки не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення, адже основним елементом верховенства права є принцип правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Позивач зазначив ціну позову 109 316,00 грн, що узгоджується зі звітом про оцінку об`єкта житлової нерухомості від 04 серпня 2020 року.

Однак за подання вказаної позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, тобто не в повному обсязі, який у силу вказаних вище вимог Закону України «Про судовий збір» повинен складати 1 відсоток ціни позову та становить 1 093,16 грн.

Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір у розмірі 252,36 грн, який необхідно внести на рахунок для сплати судового збору за такими реквізитами: отримувач коштів Нiжинське УК/Ніжинський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37716092, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0025303, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу 101.

За таких обставин відповідно до ст. 185 ЦПК України позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду в частині визначення розміру судових витрат.

Суддя І. М. Шевченко