Єдиний номер справи 489/6789/19
Провадження 22-ц812/1358/20 Головуючий по 1 інстанції Рум`янцева Н.О.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Коломієць В.В., Шаманська Н.О.,

секретар судового засідання Андрієнко Л.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2020р.

за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум грошової допомоги,

встановила:

У грудні 2019р. Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради пред`явив позов про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відповідно 16661,12 грн. 12 коп. та 77943 грн. 72 коп. надміру виплаченої грошової допомоги.

Позивач зазначав, що з 03.11.2014р. по 02.11.2015р. ОСОБА_1 , а з 03.11.2015р. по 31.03.2019р. ОСОБА_2 виплачувалась адресна допомога як особам, що переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Під час проведення перевірки було з`ясовано, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/6 частина у квартирі АДРЕСА_1 . внаслідок чого виникла переплата державних коштів.

Оскільки відповідачі при звернені щодо виплати їм грошової допомоги не повідомили про наявність на праві власності житла, а не зазначення такої інформації у відповідних заявах впливає на призначення такої допомоги, позивач просив про задоволення його вимог.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2020р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

За правилами п.1 ч. 1 ст.1215 ЦК не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно з п.6,11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (затверджено -постановою КМУ від 01.10.2014р. №505) грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення (частину житлового приміщення), що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які не придатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої ст.1215 ЦК, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є адресною допомогою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 03.11.2014р. по 02.11.2015р. перебував на обліку в Управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримував державну адресну допомогу як особа, що переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі поданих ОСОБА_1 заяв йому було призначено та виплачено допомогу як переміщеній особі на проживання з 24.11.2014 року по 28.02.2015 року в сумі 1326 грн. 00 коп. щомісяця, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року в сумі 1357 грн. 45 коп. щомісяця, з 01.04.2015 року по 02.05.2015 року в сумі 1391 грн. 00 коп. щомісяця, з 03.05.2015 року по 02.11.2015 року у сумі 1391 грн. 00 коп. щомісяця.

За даними довідки від 16.10.2014р. про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також заяви від 03.11.2014р. ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 та дала згоду на отримання ним грошової допомоги.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з 03.11.2015р. по 31.03.2019р. та отримувала державну адресну допомогу як особа, що переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі поданих 21.08.2015р., 21.04.2016р., 17.10.2016р., 19.04.2017р., 23.10.2017р., 23.04.2018р., 23.10.2018р. ОСОБА_2 заяв їй було призначено та виплачено допомогу як переміщеній особі на проживання з 03.11.2015 року по 30.11.2015 року в сумі 1414 грн. 93 коп. щомісяця, з 01.12.2015 року по 30.04.2016 року в сумі 1516 грн. 00 коп. щомісяця, з 01.05.2016 року по 15.10.2016 року в сумі 1572 грн. 00 коп. щомісяця, з 17.10.2016 року по 30.11.2016 року у сумі 1572 грн. 00 коп. щомісяця, з 01.12.2016 року по 16.04.2016 року в сумі 1689 грн. 00 коп. щомісяця, з 19.04.2017 року по 30.04.2017 року в сумі 1689 грн. 00 коп. щомісяця, з 01.05.2017 року по 15.09.2017 року в сумі 1754 грн. 00 коп. щомісяця, з 16.09.2017 року по 18.10.2017 року в сумі 2147 грн. 60 коп. щомісяця, з 23.10.2017 року по 30.11.2017 року у сумі 2147 грн. 60 коп., щомісяця, з 01.12.2017 року по 22.04.2018 року у сумі 2226 грн. 90 коп. щомісяця, з 23.04.2018 року по 22.10.2018 року у сумі 2226 грн. 90 коп. щомісяця, з 23.10.2018 року по 22.04.2019 року у сумі 2307 грн. 50 коп. щомісяця.

ОСОБА_2 в заявах про надання дозволу на продовження виплати адресної допомоги переселенцям не зазначала про наявність у неї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/6 частину у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р. Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення с. Новоолександрівка Біловодського району Луганської області не названо в цьому переліку.

Проте, відповідно до Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, від 02 грудня 2015р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України с. Новоолександрівка Біловодського району Луганської області було включено до цих переліків.

Указом Президента України від 07.02.2019р. №32/2019 встановлені межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, відповідно до якого с. Новоолександрівка, Біловодського району Луганської області не є тимчасово окупованою територією України.

В запереченнях на позов відповідачка вказувала, що не була обізнана про наявність у неї права власності на частку у вказаній квартирі, так як на час приватизації була неповнолітньою і не подавала жодних заяв органу приватизації на підтвердження чого надала копію приватизаційної справи.

За таких обставин, а саме врахувавши те, що позивач не надав доказів, які б свідчили про неправомірне діяння з боку відповідачів, яке потягло до надмірної виплати сум грошової допомоги, то висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є правомірним.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними, тому що позивачем не було доведено факт недобросовісності набувачів коштів, у зв`язку з чим відсутні, передбачені цивільним законодавством підстави для стягнення надміру виплачених сум грошової допомоги.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2020р. без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2020р.

Головуючий: Судді: