Справа № 361/8883/19
провадження № 4-с/361/21/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Радзівіл А.Г.,

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Кравцової Олени Сергіївни про скасування постанови про закриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2019 року заявник звернулась до суду із скаргою в якій просила скасувати постанову державного виконавця Кравцової Олени Сергіївни у межах виконавчого провадження № 54548112 про закриття виконавчого провадження та видати виконавчий лист у справі № 361/1390/17 від 26 червня 2017 року.

Свою скаргу обґрунтувала тим, що державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Подільського району м.Києва Кравцова Олена Сергіївна прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 54548112, про що її не повідомила.

У постанові зазначено, що виходом державного виконавця за адресою боржника - боржника та майна, на яке можливе звернення стягнення не розшукано, про що складено акт державного виконавця, але будь яких доказів про це у виконавчому провадженні не міститься.

Заявник зазначає, що за адресою боржника знаходяться житловий будинок і земельна ділянка боржника.

Крім того, державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 54548112 не внесено боржника до Єдиного реєстру боржників.

Відповіді на скаргу на незаконні дії ОСОБА_2 , яку заявник подала до Відділу Державної виконавчої служби Подільського району м.Києва, не отримано.

20 грудня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського району м.Києва Кравцової Олени Сергіївни. Призначено судове засідання на 13 січня 2020 року.

В судове засідання 03 липня 2020 року заявник не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Кравцової О.С. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 травня 2017 року заочним рішення Броварського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дружину в твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 02 березня 2017 року до 01 вересня 2017 року задоволено.

На підставі вказаного рішення суду виданий виконавчий лист № 361/1390/17 року від 26 червня 2017 року.

18 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до відділу виконавчої служби із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа.

21 серпня 2017 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінською Катериною Михайлівною прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 54548112.

21 серпня 2017 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінською Катериною Михайлівною прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

27 лютого 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем прийнята постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

11 березня 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем прийнята постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника управі користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

11 березня 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем прийнята постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

11 березня 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем прийнята постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

06 червня 2020 року державним виконавцем Кравцовою О.С. здіснений запит до Регіонального сервісного центру МВС України в м.Києві.

04 червня 2018 року отримані відповіді із Державної фіскальної служби України про те, що боржник як платник податків з таким податковим номером чи серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває, інформації щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно отриманої відповіді від 07 червня 2018 року ОСОБА_4 на обліку у Пенсійному фонді України не перебуває.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 02.03.2017 року по 01.09.2017 року складеної державним виконавцем Подільського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Кравцовою О.С. сума заборгованості ОСОБА_4 станом на 01.09.2017 року складає 8354 грн. 84 коп.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта сформованої 11 червня 2018 року, згідно постанови про арешт майна боржника накладено арешт на все нерухоме майно, видану 26 березня 2018 року.

11 червня 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцовою О.С. накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межа суми звернення стягнення 8354 грн. 84 коп.

11 червня 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцовою О.С. прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, у постанові зазначається, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню, у разі закінчення строку для даного виду стягнення. Заборгованість зі сплати аліментів складає 8354,84 грн. Згідно відповіді ДФС України: інформація стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; відповідно до відповіді ДФС України: інформація про номери рахунків, відкритих у банках інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями до ДФС України від відкритих фінансових установ не надходила. З відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві та даних АІС Автомобіль м. Києва транспортних засобів за боржником не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - майно за боржником не зареєстровано. Виходом державного виконавця за адресою боржника - боржника та майна на яке можливе звернення стягнення не розшукано, про що складено акт державного виконавця. За таких умов у боржника відсутнє майно та кошти, на які може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що державним виконавцем проводилась така виконавча дія, як вихід державного виконавця за адресою боржника, про що був складений акт.

Зазначені обставини повністю спростовані дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема матеріалами виконавчого провадження, в яких не міститься вказаних документів,тобто такої виконавчої дії не проводилось, та сторони виконавчого провадження про неї не повідомлялись.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до приписів ст. 1 ЗУ Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законодавцем передбачений чіткий порядок вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Державний виконавець наділений відповідними повноваженнями, він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому вчинення державним виконавцем дій, які визначені законом для виконання судового рішення, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Відповідно ч.1, 2 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У ч. 3 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження наведений перелік дій, які має право вчиняти виконавець під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідно ч. 1, 5 ст. 26 ЗУ Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону :1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно ст. 28 ЗУ Про виконавче провадження копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В даному разів матеріалах справи відсутні також підтвердження направлення зазначених вище постанов державних виконавців на адреси як боржника, так і стягувача, сформований супровідний лист не є належним чином підтвердженням того, що вказані постанови були направлені поштою зазначеним адресатам.

Відповідно ч.5 ст.19 ЗУ Про виконавче провадження (надалі Закон № 1404-VIII) боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За змістом ч. 1 і 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В той же час, чітко визначена законом процедура здійснення виконавчого провадження не може бути змінена або доповнена виконавцем на власний розсуд.

Крім того, виходячи з положень ст.ст. 1, 2, 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Для виконання, визначених законом функцій, державний виконавець наділений відповідними повноваженнями, які кореспондуються з правами стягувача на примусове виконання рішення суду, прийнятого на його користь.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно п. 7 ч.1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Як вже було встановлено судом боржник ОСОБА_5 має заборгованість із виконання рішення суду в розмірі 8354 грн. 84 коп., про що державний виконавець зазначила у оскаржуваній постанові, та яка підтверджена складеною довідкою-рахунком.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону № 1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом № 1404-VIII, тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено, що у період з 21.08.2017 року по 11.06.2018 року державним виконавцем в порушення норм Закону № 1404-VIII одноразово вчинені заходи щодо виявлення нерухомого майна та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того із матеріалів справи вбачається, що боржник станом на серпень 2017 року працював на ТОВ Фіджі та отримував дохід, але державним виконавцем так і не були вчинені дії щодо перевірки відрахувань на користь стягувача коштів із заробітку (доходу) ОСОБА_4 .

Таким чином, державним виконавцем не вчинено необхідного комплексу дій щодо розшуку майна боржника. На час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження рішення суду залишилось невиконаним.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Невиконання судового рішення протягом такого тривалого часу порушує основні засади виконавчого провадження - обов`язковості виконання рішень, розумності строків виконавчого провадження. Хоча закон і не містить поняття "розумності строків", проте зволікання у вчиненні виконавчих дій не свідчить про дотримання зазначеного вище принципу. Крім того, діяльність державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, це сукупність дій направлена на кінцевий результат - виконання судового рішення.

Водночас, сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII), не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

В свою чергу, відсутність обгрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч.1 ст. 39 Закону № 1404-VIII.

Суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вчинялось всього обсягу необхідних дій щодо розшуку та виявлення майна, здійснення перевірок майнового стану боржника, кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, та інші дії відповідно до сукупності визначеної статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження", крім того як вже зазначалось матеріали виконавчого провадження не містять і доказів виходу державного виконавця за адресою боржника, та відповідного акту на які містяться посилання у постанові про закінчення виконавчого провадження від 11 червня 2018 року.

Таким чином, слід скасувати постанову від 11 червня 2018 року, постановлену державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Кравцовою Оленою Сергіївною про закінчення виконавчого провадження за № 54548112.

Щодо вимоги про видачу виконавчого листа № 361/1390/17 року від 26 червня 2017 року слід зазначити наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, вказана вище вимога належним чином не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову від 11 червня 2018 року, постановлену державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Кравцовою Оленою Сергіївною про закінчення виконавчого провадження за № 54548112.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.