Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на поховання,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь витрати на поховання померлого ОСОБА_3 у розмірі 5000 гривень та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . В оформлені спадщини після смерті батька позивачу було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 08.05.2019 року йому також відмолено у наданні додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька. Постановою Донецького апеляційного суду від 31.07.2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного суду від 13.09.2019 року за касаційною скаргою позивача на вищезазначені судові рішення суду першої апеляційної інстанції відкрито касаційне провадження. В кінці січня 2020 року з Волноваського районного суду Донецької області позивач отримав позовну заяву відповідача ОСОБА_2 , яка є його матір`ю, про усунення перешкод в користуванні автомобілем, з якої дізнався, що його мати 07.11.2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого батька ОСОБА_3 , хоча ще в 2014 році покинула останнього та переїхала жити до Російської Федерації. Приїхати на похорони мати категорично відмовилась. Всі витрати на поховання померлого були понесені позивачем особисто. Загальна сума витрат на поховання становить 5000 гривень, з яких 1600 гривень вартість труни, 2500 гривень вартість церковного набору, 250 гривень вартість хресту та 650 гривень автотранспортні послуги. В добровільному порядку відповідачка відмовляється відшкодувати понесені позивачем витрати, тому він змушений звернутися за судовим захистом.

05.06.2020 року до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 , згідно якого остання позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити в їх задоволенні у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того вважає, що надані позивачем в якості доказу понесених витрат копія накладної б/н від 04.06.2015 року, видана ФОП ОСОБА_4 , не відповідає вимогам діючого законодавства, та не є належним доказом на підтвердження понесення таких витрат. Крім того зазначає, що на час смерті померлий ОСОБА_3 працював у Маріупольській дистанції сигналізації та зв`язку «Державного підприємства «Донецька залізниця», де згідно колективного договору у випадку смерті робітника підприємство виплачує родичам померлого грошову допомогу у розмірі 5000 гривень. Вказані гроші на поховання батька отримав позивач ОСОБА_1 та відповідно здійснив поховання за рахунок підприємства (а.с.29-31).

13.03.2020 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не в`явився, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.32).

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 також надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги залишити без задоволення (а.с.34).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, доходить висновку про відмову з задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.9 ).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 08.05.2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про надання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.13-15).

Постановою Донецького апеляційного суду від 31.07.2019 року вищевказане рішення Волноваського районного суду Донецької області від 08.05.2019 року залишено без змін (а.с.16-19).

Ухвалою другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.09.2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 08.05.2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 31.07.2019 року (а.с. 20-21).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2019 року, виданого Волноваської державною нотаріальною контрою, та копії витягу про реєстрацію в Спадкову реєстрі, ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3 легковий автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO Т 13110, 2007 р.в., номерний знак НОМЕР_1 (а.с.10-12).

Згідно копії накладної б/н, від 04.06.2015 року, виданої ФОП ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , витрати останнього на придбання труни, хресту, транспортні послуги та ритуальні товари склали 5000 гривень (а.с.22).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року: поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

Дослідивши вищевказану накладну, надану позивачем ОСОБА_1 в якості доказу на підтвердження витрат на поховання батька, суд, незважаючи на аргументи відповідачки ОСОБА_2 про відсутність на накладній підпису матеріально відповідальної особи, вважає вказаний доказ належним та допустимим, оскільки накладна в цілому відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить назву організації, яка її видала, дату видачі, найменування наданих послуг, ким і кому вони надані, а також їх вартість. А отже, на думку суду, надана позивачем накладна, підтверджує факт понесення останнім витрат на поховання батька в сумі 5000 гривень, які відповідно до вимог ст. 1232 ЦК України можуть бути відшкодовані спадкоємцем померлого.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 на те, що позивач поховав батька за гроші підприємства, на якому працював останній, суд вважає безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Проте, ураховуючи заяву відповідачки ОСОБА_2 про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку із спливом строку позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування витрат на поховання позивач ОСОБА_1 зазначив, що лише в січні 2020 року, коли отримав позовну заяву своєї матері ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні автомобілем, дізнався про те, що остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_3 .

Однак, як було встановлено вище дослідженими рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 08.05.2019 року та постановою Донецького апеляційного суду від 31.07.2019 року, на час звернення в 2017 році з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 було відомо про смерть спадкодавця та наявність іншого спадкоємця ОСОБА_2 .

Крім того, на думку суду, позивач ОСОБА_1 не міг не усвідомлювати цієї обставини і на час смерті батька, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наведених підстав суд вважає, що не є слушними посилання позивача у своєму позові на той факт, що він дізнався про порушення свого права лише в січні 2020 року.

З урахуванням того, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, який закінчився 02.06.2018 року, заяву про поновлення строку на звернення до суду позивач не подавав, суд приходить до висновку, що заява відповідачки ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності до позовних вимог підлягає задоволенню, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поховання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 76-82,141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на поховання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.В. Безрук