Справа № 523/4167/20
Провадження №2/523/2614/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. м.Одеса Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю тертьої особи - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з продовженням навчання та додаткових витрат на дитину

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якому просила стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача та додаткових витрат у розмірі 5000 гривень, щомісячно.

В обґрунтування вимог позивач вказувала на те, що їх син є студенткою Одеського національного університету ім. Мечнікова, на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, яка несе усі витрати по її утриманню, відповідач має можливість надавати допомогу. Оскільки позивач отримує дохід, недостатній для утримання сина, змушена була звернутись до суду з вищевказаним позовом.

Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не явився, також надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, ухвалити рішення з урахуванням його відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з поданням позивачем та відповідачем заяв про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити часткового з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизього районного управління юстиції в Одеській області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, від 23.03.2006 року, актовий запис № 33.

Відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 є студенткою Одеського національного університету ім. Мечнікова, на денній формі навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання.

Відповідач, 31.07.2020 року, подав письмовий відзив на позов, у якому в цілому не заперечував проти обов`язку щодо утримання свого сина. В той же час, зазначив, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, а також додаткових витрат у розмірі 5000 гривень щомісячно є надвисоким. Відповідач зазначив, що 29.09.2007 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Від даного шлюбу є двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час спільне проживання з ОСОБА_4 припинене. Та відповідно до ухвали судді Сумського районного суду від 22.07.2020 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей. В той же час, зазначив, що станом на сьогодні він не працевлаштований та отримує пенсію за вислугою років. У відзиві зазначив, що частково визнає позов про стягнення аліментів, а саме в розмірі 1/6 частини всіх його доходів.

Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу.

Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється уразі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт ухилення відповідача від участі в утриманні дитини, яка її потребує у зв`язку з навчанням.

Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесе ні або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами.

Тому, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд, допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивачи аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно на період навчання до виповнення ОСОБА_3 23 років, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача. Щодо задоволення вимог про стягнення додаткових витрат в розмірі 5000 гривень щомісячно та стягнення витрат на надання правової допомоги, слід відмовити за їх необгрунтованість.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розміру ставок судового збору на день подання позову, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (840,80 грн.).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 5,6,10, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю тертьої особи - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з продовженням навчання та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, на період навчання, починаючи з дати подачі позову (18.03.2020 року) й до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 840,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення рішення.

Повний текст рішення складено 10.08.2020 року.

Суддя