Справа № 310/9377/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

за участю позивача та її представника позивача адвоката Петровської В.М., представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_5 , представника третьої особи ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа Територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_11 звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення народного суду 1-ї ділянки м. Бердянська від 30 грудня 1959 року (справа №2-382) було визначено ідеальні частки, належних частин домоволодіння по АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_2 за співвласниками у наступних частинах: ОСОБА_12 17/32, ОСОБА_13 15/32. Також згідно вказаного судового рішеня було встановлено межі землекористування між сторонами наступним чином: залишити в користуванні ОСОБА_12 в рахунок 17/32 частки земельну ділянку площею 338,9 кв.м., ОСОБА_13 в рахунок 15/32 частки земельну ділянку площею 299,1 кв.м., поділ земельної ділянки здійснити згідно Акту інвентарбюро від 14 липня 1959 року. Відповідно до Акту інвентарбюро від 14.07.1959 року, за вказаною адресою земельну ділянку площею 299,1 кв.м. надано у користування ОСОБА_13 , а площею 338,9 кв.м. ОСОБА_12 , поділ вчинено згідно схеми генплану, яка є додатком до вказаного акту. Відповідно до договору міни від 15.04.1963 року, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , останній у власність була передана 15/32 частина вищевказаного будинку. В 1964 році ОСОБА_12 збудував за вказаною адресою додаткові споруди і за згодою ОСОБА_14 відбувся перерозподіл часток, а саме, у власності ОСОБА_12 стало 3/4 частини домоволодіння, а у власності ОСОБА_14 1/4 частина домоволодіння. При цьому, порядок користування земельною ділянкою, встановлений у 1959 році згідно рішення народного суду 1-ї ділянки м. Бердянська за згодою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 змінений не був. Також позивач зазначила, що 16 лютого 1996 року їй у власність, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, перейшла зазначена 1/4 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час 3/4 частки домоволодіння, яка належала ОСОБА_12 , розподілена наступним чином: у власності ОСОБА_1 знаходиться 3/16 частка, у власності ОСОБА_3 3/16 частка, у власності ОСОБА_15 3/8 частка. 13 травня 2009 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області прийняв рішення за її позовом до відповідачів, яким визнав за нею право власності на самовільно побудоване нерухоме майно: веранду а-2, літню кухню Ж-1, розташовані на земельній ділянці в АДРЕСА_2 . З моменту визначення колишніми власниками будинку у 1959 році і до сьогоднішнього дня, не дивлячись на зміну власників домоволодіння, порядок користування земельною ділянкою в АДРЕСА_2 , не змінювався, тому в її фактичному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 299,1 кв.м., а в фактичному користуванні відповідачів знаходиться земельна ділянка площею 338,9 кв.м., згідно Акту інвентарбюро від 14 липня 1959 року і схеми генплану, яка є додатком до даного Акту. На даний час між нею та відповідачами не досягнуто згоди щодо порядку користування зазначеною земельною ділянкою, тому вважає, що існують законні підстави встановити порядок користування земельною ділянкою, визначений у 1959 році. Також позивач зазначила, що на тій частині земельної ділянки, якою вона фактично користується з моменту набуття у власність 1/4 частини домоволодіння, знаходяться об`єкти нерухомого майна, які належать їй на праві власності, у тому числі, право власності на які було визнано за нею на підставі вищевказаного рішення суду від 13.05.2009р., тому залишення у її користуванні тієї частини земельної ділянки, якою вона фактично користується з 1996 року, буде відповідати її законним інтересам. Уточнивши свої вимоги з урахуванням запропонованих експертом варіантів порядку користування спірною земельною ділянкою, заначила, що існують законні підстави встановити порядок користування земельною ділянкою, визначений у рішенні суду від 30.12.1959р. з огляду на варіант №2 висновку експерта №189/06-19 від 10.06.2019р.. Просила суд виділити їй в користування частину земельної ділянки площею 290,8кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . під частиною житлового будинку, господарськими будівлями, проходом та двором, що менше за площу, яка ідеально відповідає 15/32 частці у праві власності на будинок на 4,5кв.м. (= 295,3 - 290,8); відповідачам виділити в користування дві частини вищезазначеної земельної ділянки: площею 190,2 кв.м. під частиною житлового будинку, господарськими будівлями та центральним проходом, та площею 149,0кв.м. під господарськими будовами та двором, сумарною площею 339,2кв.м., що перевищує площу, яка ідеально відповідає 17/32 частці у праві власності на будинок на 4,5кв.м. (= 339,2 - 334,7); зобов`язати її не перешкоджати можливості проходу відповідачам до запропонованої їм ділянки площею 149,0 кв.м. та не перешкоджати можливості обслуговування господарських споруд: альтанка літ. «В» та літня кухня літ. «У», а саме: встановити сервітут по її ділянці співвласникам відповідачам: довжиною 10,17м. - для можливості їх проходу, та довжиною 13,17м. - для можливості обслуговування господарських споруд.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Петровська В.М. заявлені позовні вимоги підтримали, пояснили, що позивач має намір продати свою частину домоволодіння, але без визначення порядку користування земельною дідянкою, не має можливості це зробити, просили задовольнити позов за другим варіантом експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали та зазначили, що раніше їх міг би задовольнити тільки варіант експертизи № 1, оскільки саме так вони завжди і використовували спірну земельну ділянку, по тій частині ділянки, де позивач просила встановити сервітут, у них ідуть комунікації каналізація, газ, вода. Вважали необхідним при вирішенні позову врховувати, що вони там постійно проживають, а позивачка ОСОБА_16 там не живе. Просили відмовити в задоволенні позову.

Крім того, відповідачі звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_11 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , згідно фактичного користування, яке було встановлене за згодою колишніх співвласників домоволодіння, розташованого за вказаною адресою, згідно Акту інвентарбюро від 14.07.1959 року і схемою генплану, яка є додатком до даного Акту рішення Народного суду 1-ї ділянки міста Бердянську від 30.12.1959 року, залишивши в користуванні ОСОБА_11 земельну ділянку площею 299,1 кв.м.. На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_11 додає схему генплану до Акту, яка суттєво відрізняється від дійсної схеми і не відповідає схемі, яка була у рішенні суду і знаходиться у інвентаризаційній (реєстраційній) справі на домоволодіння. Порушуючи їх законні права, рішення суду від. 30.12.1959р. та встановлені межі, відповідачем було самовільно встановлено паркан на земельній ділянці (винограднику), внаслідок чого вони не мають можливості користуватись колодязем, який позначений літерой «Є» і повинен знаходиться у спільному користуванні. Просили суд усунути перешкодити у користуванні земельною ділянкою та колодязем, що перебувають у спільному користуванні, шляхом знесення самовільно встановленого паркана.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_5 за первісним позовом зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Позивач та її представник адвокат Петровська В.М. зустрічні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, оскільки у зустрічних позовних вимоги співвласники позивача просять надати доступ до колодязя літ. «Є», який на їх думку повинен бути у спільному користуванні відповідно до схеми 1959 р., проте відповідно до технічної документації на це домоволодіння дата побудови цього колодязя 2010 рік, відповідно до схеми він перебуває в іншому місці і саме на території ОСОБА_11 , цей колодязь її, а не спільного користування. Вважали, що вимоги за зустрічним позовом не доведені, є безпідставними, тому просили відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи Територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Божков А.І. в судовому засіданні простив вирішити заявлені вимоги за первісним та зустрічним позовом на розсуд суду, крім того зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України, сервітут може бути встановлений щодо спірної земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що позивач його матір, ця земельна ділянка була поділена в 1959 році між двома попередніми власниками (їх частки 15/32 та 17/32). Сусіди після того продовжували будуватися. Потім проводили там водопровід. Паркан (штакетник) там був завжди.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що відповідачка його дочка, представник відповідача його зять, він допомагав їм кластки плитку, проводити водопровід, трубу для газопроводу, із сусідом ОСОБА_19 вони робили там паркан.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона живе по сусідству, у неї з відповідачами добрі відносини, а з позивачкою неприязні через «клаптик» землі. Знає, що вони ходили там весь час по маленькому проходу, калітка веде до будинку ОСОБА_16 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона з 2010 року голова вуличного комітету, збирала списки осіб, які там мешкають, про позивачку вона дізналася лише після 2015 року. В цьому домоволодінні вони всі ходять через двір, знає, що вони у 2014 році ремонтували водопровід.

Експерт ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що ним при проведенні експертизи було запропоновано два варіанта порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , один з яких з необхідністю встановлення сервітуту. В рішенні суду 1959 року йшла мова про колодязь, в додатку № 2 до експертизи він позначив колишнє розташування того колодязя, проте теперішній колодязь «Є» це вже не той колодязь, що був у 1959 році спільним, він розташований в іншому місці.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та представників відповідачів, експерта, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому № 64 від 18.11.1953р. за домоволодінням АДРЕСА_1 (на цей час № АДРЕСА_2 ) зареєстровано земельну ділянку площею 638,0 кв.м. (т.1 а.с.18). Відповідно до даних з технічного паспорту до даного домоволодіння, станом на червень 2015 року, площа спірної земельної ділянки також становить 638 кв.м. (т.1 а.с.60-63).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру НВ-018 від 11.05.2018р. за адресою: АДРЕСА_2 , розташована земельна ділянка, кадастровий номер :07:003:0473, площа 0,0630 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови (т.1 а.с.10-11).

Згідно рішення народного суду 1-ї ділянки м. Бердянська від 30 грудня 1959 року (справа №2-382) було визначено ідеальні частки, належних частин домоволодіння по АДРЕСА_1 (на даний час № 89) в м. Бердянську за співвласниками у наступних частинах: 1. ОСОБА_12 17/32; 2. ОСОБА_13 15/32. Встановлено межі землекористування між сторонами наступним чином: 1. Залишити в користуванні ОСОБА_12 в рахунок 17/32 ч. земельну ділянку площею 338,9кв.м.; 2. Залишити в користуванні ОСОБА_13 в рахунок 15/32 ч. земельну ділянку площею 299,1кв.м.. Поділ земельної ділянки здійснити згідно Акту інвентарбюро від 14.07.1959р. (т.1 а.с. 17).

Відповідно до Акту інвентарбюро від 14 липня 1959 року, за вищезазначеною адресою земельну ділянку площею 299,10 кв.м. надано у користування ОСОБА_13 , а площею 338,9 кв.м. ОСОБА_12 .. Поділ вчинено згідно схеми генплану, яка є додатком до вказаного акту (т.1 а.с.18-19, 58-59).

Відповідно до договору міни від 15 квітня 1963 року, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , останній у власність була передана 15/32 частки вищевказаного будинку (т.1 а.с.13,15).

В 1964 році ОСОБА_12 збудував за вказаною адресою додаткові споруди, у зв`язку з чим та за згодою ОСОБА_14 відбувся перерозподіл часток, а саме, у власності ОСОБА_12 стало 3/4 частини домоволодіння, а у власності ОСОБА_14 1/4 частина домоволодіння (свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 05.10.1964р. - т.1 а.с.13,15-16). При цьому, за поясненнями сторін порядок користування земельною ділянкою, встановлений у 1959 році згідно рішення народного суду 1-ї ділянки м. Бердянська за згодою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 змінений не був.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 успадкувала 1/4 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , після ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.6-7,9, 238-239).

Крім того, відповідно до Інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно №138701273 від 21.09.2018р., інша 3/4 частки домоволодіння, які належали ОСОБА_12 , розподілені: ОСОБА_1 3/16 частки, ОСОБА_3 3/16 частки, ОСОБА_15 3/8 частки (т.1 а.с.20-21).

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2009 року, яке набрало чинності 25.05.2009р., за ОСОБА_11 визнано право власності на самовільно побудоване нерухоме майно: веранду «а-2», літню кухню «Ж-1», розташоване на земельній ділянці площею 638 кв.м. в АДРЕСА_2 (т.1 а.с.12).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

За змістом ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п. 19, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно до статті 88 ЗК України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Відповідно до Висновку судового експерта ОСОБА_22 . №189/06-19 від 10.06.2019р., враховуючи сформоване розташування будівель й споруд на земельній ділянці експерт вважає нераціональним організацію території, за якої площі часток ділянки ідеально відповідатимуть первісним часткам у праві власності з урахуванням рішення суду м. Бердянська від 30.12.1959 року у справі № 2-382, та запропоновано на розгляд суду два варіанта порядку користування спірною земельною ділянкою, за якою площі часток ділянок в користування співвласників максимально наближені до первісних часток у праві власності з урахуванням рішення суду від 30.12.1959р. у справі № 2-382 (т.1 а.с.125-140).

При цьому, запропоновані експертом варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою мають відмінність лише в частині земельної ділянки площею 22,2 кв.м., де за варіантом № 1 вона залишається в загальному користуванні, а за варіантом № 2 з необхідністю подальшого встановлення сервітуту по ділянці ОСОБА_11 для ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (додатки № 3 та № 4 т.1 а.с. 137-138).

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За таких обставин, оскільки експертом запропоновано й інший варіант порядку користування земельною ділянкою без необхідності встановлення сервітуту, тому саме варіант порядку користування спірною земельною ділянкою за АДРЕСА_3 1, де ця частина земельної ділянки залишається в загальному користування та по якій за поясненнями відповідача та представників відповідачів у них проходять комунікації для обслуговування своєї частини домоволодіння, є найбільш сприятливим для користування сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а саме, встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками згідно з Варіантом № 1 Додатку № 3 Висновку експерта № 189/06-19.

Щодо вимог за зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою через те, що ОСОБА_11 був самовільно встановлений паркан на земельній ділянці, внаслідок чого вони не можуть користуватися колодязем, який позначений літерею «Є», суд вважає, що відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктами «г» та «е» ч. 1 с. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (частина перша статті 103 ЗК України).

При цьому, дослідженими в судовому засіданні доказамми, а саме, згідно відомостей технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_4 .1 а.с.60-63), генерального плану від 13.03.1959р. (т.1 а.с.135), а також поясненням експерта в судовому засіданні наявний на теперішній час колодязь «Є» це вже не той колодязь, що був у 1959 році в спільному користуванні, він розташований в іншому місці, що також підтверджується і Додатком № 2 до Висновку експерта № 189/06-19 (т.1 а.с.136), на якому відображено розташування колодязя у 1959 році та колодязя «Є».

За таких обставин суд вважає, що вимоги за зустрічним позовом не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа Територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , між співвласниками ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 згідно з Варіантом № 1 Додатку № 3 Висновку експерта № 189/06-19, складеного судовим експертом ОСОБА_22 10.06.2019 року, який є невід`ємною частиною рішення суду, відповідно до якого:

-Для можливості проходу залишити в загальному користуванні співвласників частину ділянки 22,2 кв.м. у вигляді смуги довжиною 23,34м. та шириною 0,8-1,05м. вздовж західної межі садиби збоку АДРЕСА_2 (у АДРЕСА_5 Висновку ділянку загального користування позначено жовтим кольором).

-Співласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 виділити в користування дві частини ділянки: 1) площею 190,2 кв.м. під частиною житлового будинку, господарськими будівлями та центральним проходом; 2) площею 149,0 кв.м. під господарськими будовами та двором, сумарною площею 339,2 кв.м. (у Додатку № 3 Висновку ділянки, які запропоновані співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 позначено зеленим кольором).

-Співласнику ОСОБА_11 виділити в користування частину ділянки площею 268,6 кв.м. під частиною житлового будинку, господарськими будівлями та двором (у Додатку №3 Висновку ділянку, яку запропонованов користування співвласнику ОСОБА_11 позначено блакитним кольором).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 .

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян