ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/744/20 Справа № 177/1745/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо»

на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ТДВ СК «Кредо» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог ТДВ СК «Кредо» посилалось на те, що 02.12.2015 року о 10-00 годині, у м. Кривому Розі по вул. Железнорудна, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lifan 620, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобілю ВАЗ 2102, реєстрацій номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2016 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_1 .

Згідно з полісом №АІ/7331653 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2015 року автомобіль Lifan 620, реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований у ТДВ СК «Кредо».

04.12.2015 року власник пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, яке йому виплачено в розмірі 11096,22 грн.

Посилаючись на те, що відповідно до пункту 38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі здійснення страховиком відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж зазначено договором страхування, то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи викладене, ТДВ СК «Кредо» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5548,11 грн. (а.с.1-5).

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ТДВ СК «Кредо» відмовлено (а.с.91-95).

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Кредо» посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Зокрема апелянт зазначив, що суд першої інстанції, при вирішенні даного спору, помилково керувався нормами ст.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки даний позов пред`явлений позивачем на підставі ст.38-1.1 вказаного вище закону (а.с.97-103).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно п. 2 ч. ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7331653 зі строком дії з 08.02.2015 року по 07.02.2016 року включно, забезпечено транспортний засіб Lifan 620, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Поліс укладено між страховиком ТДВ СК «Кредо» та страхувальником ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобілю ВАЗ 2102 реєстрацій номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження з передньої частини. Дані обставини повністю підтверджуються довідкою УПП у м. Кривий Ріг від 02.012.2015 року (а.с. 7 зворот), актом огляду транспортного засобу від 04.12.2015 року (а.с. 24-26).

Згідно з постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2016 року по справі про адміністративна правопорушення, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУПАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. (а.с. 8).

Із заявою на виплату страхового відшкодування до ТДВ СК «Кредо» 04.12.2015 року звернувся ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно страхового акту №ОСГПО від 29.01.2016 року та звіту про оцінку транспортного засобу ВАЗ 2102 реєстрацій номер НОМЕР_2 , розрахунку суми страхового відшкодування та калькуляції до нього, сума страхового відшкодування становить 11096,22 коп. (а.с. 28, 13-23).

Відповідно до платіжного доручення №890 від 02.02.2016 року ТДВ «СК «Кредо» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11096,22 грн. Одержувач ОСОБА_3 (а.с.29).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач не є власником транспортного засобу (протилежного суду не доведено) та страхувальником цивільно-правової відповідальності за полісом, а тому суд 1 інстанції суд дійшов висновку про недоведеність позивачем права вимоги відшкодування шкоди в порядку регресу саме з ОСОБА_1 , як з водія забезпеченого транспортного засобу, оскільки визначені статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для подання такого позову відсутні.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.

Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Пунктом 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

З матеріалів справи вбачається, що винною особою у здійсненні ДТП є ОСОБА_1 (а.с.8) та на нього не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, а тому на нього необхідно покласти обов`язки компенсувати 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5 548,11 грн., оскільки страхувальнику автомобіля Lifan 620, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 при укладенні полісу серії НОМЕР_3 (а.с.8-зворот, а.с. 9) як пенсіонеру надана пільга на оплату страхового платежу в розмірі 50%.

На момент вчинення ДТП саме відповідач ОСОБА_1 керував автомобілем Lifan 620, який був застрахований ОСОБА_2 із застосуванням пільги яка передбачена ст. 13.2 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зокрема відомості про те, що відповідачем ОСОБА_1 автомобіль Lifan 620 був застрахований із застосуванням пільгових умов в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає, що висновки суду 1 інстанції відносно того, що відповідач не є власником транспортного засобу (протилежного суду не доведено) та страхувальником цивільно-правової відповідальності за полісом, а тому суд 1 інстанції суд дійшов висновку про недоведеність позивачем права вимоги відшкодування шкоди в порядку регресу саме з ОСОБА_1 , як з водія забезпеченого транспортного засобу, оскільки визначені статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для подання такого позову відсутні є помилковими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки на момент вчинення ДТП саме відповідач, як водій, керував забезпеченим транспортним засобом, який було застраховано ОСОБА_2 на пільгових умовах, тому наявні правові підстави для стягнення саме з відповідача ОСОБА_1 на користь страховика відшкодування 50 % завданої шкоди у розмірі 5 548,11 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на вище викладене, з відповідача на користь позивача стягненню підлягає судовий збір у сумі 4 643 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія Кредо задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія Кредо (код 13622789) витрати по сплаті страхового відшкодування у сумі 5 548 грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія Кредо судові витрати у сумі 4 643 грн. 50 коп. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: