Справа № 344/1903/20
Провадження № 22-ц/4808/897/20
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 17 червня 2020 року під головуванням судді Ковалюк І.П. у м. Івано-Франківську

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 51 233,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 02.04.2018 укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 9 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 08.12.2019 має заборгованість в розмірі 51 233,29 грн, з яких: 37 190,72 грн - заборгованість за тілом кредита, в тому числі: 0,00 гри - заборгованість за поточним тілом кредита; 37 190,72 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 11 126,70 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2415,87 грн - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з нього на користь банку вищевказану заборгованість.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 червня 2020 рокузадоволено частково позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 37 190 (тридцять сім тисяч сто дев`яносто ) грн 72 коп. заборгованості за кредитом, яка складається з: 37 190,72 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 1525 грн 84 коп. витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит та штрафами, вважає, що рішення в цій частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Апелянт зазначає, що 02.04.2018 ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування. В довідці було зазначено про підтвердження отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Апелянт вважає, що підписання ОСОБА_1 довідки про умови кредитування є належним доказом ознайомлення із його умовами.

Апелянт також, вважає, що суд першої інстанції, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають викладеним у рішенні фактичним обставинам справи, суд не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, штрафами та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги AT КБ "ПРИВАТБАНК в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та їх представників.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 02.04.2018 року укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 9 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКу і отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

При зміні кредитного ліміту позивач керується п. 2.1.1.2.5., п. 2.1.1.2.6 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватись й інші засоби зв`язку, наприклад електронний.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту Банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови.

Також, визнання угоди ОСОБА_1 є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, що підтверджується випискою з карткового рахунку, так як згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 08.12.2019 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 51 233,29 грн., з яких: 37 190,72 грн. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі: 0,00 гри. - заборгованість за поточним тілом кредита; 37 190,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 11 126,70 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2415,87 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», заборгованість за тілом кредиту складається із поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості це графа «тіло кредиту на звітню дату») та простроченої заборгованості (графа «тіло кредиту прострочене на звітню дату»).

Прострочений кредит (прострочене тіло кредиту) це кредитні кошти, які були надані позичальнику та не були повернуті у строк, передбачений договором.

ОСОБА_1 отримав від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 37 190,72 грн.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути зокрема заборгованість за нарахованими відсотками відповідно ст. 625 ЦК України.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.04.2018 року, посилався та витяг з тарифів банку та Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та умов договору встановлених банком та розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення.

Матеріали справи не містять підтверджень, що витяг з умов та правил надання банківських послуг розумів ОСОБА_1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг банку.

Роздруківка із сайту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) .

В даному випадку суд зазначив, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №342/1801/17 від 03.07.2019 зазначила, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Враховуючи позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №342/1801/17 від 03.07.2019, суд прийшов до правильного висновку, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили розмір процентів та умови, термін їх погашення.

Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02.04.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції в оскаржуваному рішення обгрунтовано зазначив, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Щодо вимог про стягнення відсотків слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», останній при визначені розміру відсотків послався на зміни до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/, які вносилися в 2019 році. Однак підстави для застосування вказаного розміру відсотків відсутні.

Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 02.04.2018 р. у вигляді заяви-анкети вбачається, що він не містить строку повернення кредиту (користування ним), а тому відсутні підстави стверджувати про прострочення повернення заборгованості та можливість застосування положень ст. 625 ЦК України (підставою застосування якої є прострочення сплати боргу).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» неповернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, які підлягають захисту шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтовано висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 несплаченого кредиту у розмірі 37 190,72 грн., а саме заборгованість за простроченим тілом кредита та про відмову у стягненні з ОСОБА_1 штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2415,87 грн. (процентна складова), оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК, які розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Посилання апелянта на довідку про умови кредитування, не може бути підставою для задоволення іншої частини позову, оскільки така довідка не є складовою даного кредитного договору і суду першої інстанції не надавалася. Зі змісту позовних вимог вбачається, що банк не заявляв вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками, а просив стягнути тільки заборгованість за відсотками у розмірі 11 126,70 грн, нарахованими на прострочений кредит відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні таких прострочених відсотків, суд першої інстанції у рішенні дав належну правову оцінку доводам позивача і з такими мотивами відмови погоджується і апеляційний суд.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційних скаргах, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 17 червня 2020 року залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її підписання і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк