Номер провадження 2/495/2120/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження по справі

06 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсною та скасування реєстрації автомобіля, скасування арешту накладеного на автомобіль слідчим суддею, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась 29.11.2019 року до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсною та скасування реєстрації автомобіля, скасування арешту накладеного на автомобіль слідчим суддею.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року зазначену вище цивільну справу було передано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за підсудністю.

17.12.2019 року адвокатом Оксюта Мариною Олександрівною, яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.06.2020 року апеляційну скаргу адвоката Оксюта Марини Олександрівни яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 було задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року про направлення справи за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було змінено шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишено без змін.

Так, в зазначеній вище ухвалі Одеського апеляційного суду було зазначено, що згідно ст.124 Конституції закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин в їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати й вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в ст.19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових відносин, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.ст. 19,20 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства в позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду про захист свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності в загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

Якшо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 5 КПК України процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Оскільки кримінальне провадження в цій справі ще не закінчено, до відносин застосовуються положення чинного КПК України.

Згідно із ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їхній захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (ч.2 ст. 174 КПК України).

Зазначені вимоги збігаються з положеннями ч.4 ст.21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права та свободи людини, гарантовані Конституцією та міжнародними договорами України) та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією конвенцією.

Тобто чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту в порядку цивільного судочинства.

Якщо обмеження прав позивача щодо нерухомого майна відбулися в порядку кримінального судочинства, оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано в порядку іншого, а саме цивільного судочинства, оскільки КПК України передбачено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №640/17552/16-ц та від 23 травня 2018 в справі №569/4374/16-ц.

Відповідно до ст.20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Тому позовна вимога ОСОБА_1 про зняття арешту з автомобіля, накладеного в рамках кримінального провадження, яке не завершене, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Основна позовна вимога у даній справі - визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля заявлена до відповідача ОСОБА_2 .

Вимога про скасування реєстрації на автомобіль є похідною від спору за основною вимогою та заявлена до того ж відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 186,353 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсною та скасування реєстрації автомобіля, скасування арешту накладеного на автомобіль слідчим суддею.

Роз`яснити позивачці її право на звернення до суду в порядку КПК України.

Копію ухвали надіслати позивачці ОСОБА_1 разом з матеріалами позовної заяви.

Ухвала може були оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя