РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/3030/19

Провадження № 22-ц/4815/463/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів :Хилевича С.В.., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач: Релігійна громада Української Православної Церкви Київського патріархату у смт. Клевань (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) Рівненського району,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року, ухваленого в складі судді Кушнір Н.В., дата складання повного тексту судового рішення відсутня, у справі № 570/3030/19

в с т а н о в и в :

21 червня 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, вимоги по якому уточнені 17 жовтня 2019 року, про визначення частки спадкоємців у спадковому майні.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 .

Згідно заповіту від 30.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Павлюк Т.С. за реєстровим № 2321, спадкодавець заповів земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1.61 га, кадастровий номер № 1: 070200058, № 2: 070060229 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та релігійній громаді Української Православної Церкви Київського патріархату у смт. Клевань (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) Рівненського району.

Позивачі, дотримуючись строку для прийняття спадщини, звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька.

Оскільки відповідач, як спадкоємець за заповітом, спадщину не прийняв, то частка майна, визначена у заповіті для релігійної громади ділиться порівну між усіма спадкоємцями за законом, у тому числі й спадкоємцем, зазначеним у заповіті.

З урахуванням викладеного, просили суд визначити за кожним з них, відповідно, 50/127 та 27/127 частки за заповітом і по 25/127 частки за законом у спадщині після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до релігійної громади Української Православної Церкви Київського патріархату у смт. Клевань (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Дацюк Світлана Георгіївна про визначення частки спадкоємців у спадковому майні відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, враховуючи предмет і підстави позову, наявні у матеріалах справи документи та доводи, суд не наділений повноваженнями виконувати обов`язки нотаріуса з посвідчення права на спадщину, що відповідає вимогам ст.ст.1268, 1269, 1269, 1297 ЦК України, а спір між сторонами відсутній.

В апеляційній скарзі на судове рішення позивачі посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржуване судове рішення скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду про визначення частки у спадковому майні не є завершальним етапом спадкування та не заміняє собою вчинення нотаріальних дій, а спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на таке спадкове майно в порядку статті 1297 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 березня 2018 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1.61 (одна ціла шістдесят одна сота) гектара, яка розташована на території Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 058851, виданого 05.08.2009 року Рівненською РДА: №1 площею 1,2685 га, кадастровий номер 56 020 0058 та № 2 площею 0,3361 га, кадастровий номер: 56 006 0229.

Згідно заповіту від 30 червня 2010 року за №2321, який частково змінює раніше складений ним заповіт від 05 березня 1999 року за реєстровим № 2-81, спадкодавець заповів вказану земельну ділянку сторонам, поділивши землю між ними таким чином:

ОСОБА_1 та релігійній громаді по 0.50 гектара з земельної ділянки № НОМЕР_2 , кадастровий номер: 56 020 0058;

ОСОБА_2 - 0.27 гектара з ділянки № 1, кадастровий помер: 56 020 НОМЕР_3 та всю земельну ділянку АДРЕСА_1 кадастровий номер АДРЕСА_2 006 0229 площею 0.34 (нуль цілих тридцять чотири сотих) гектара.

Спадкоємцями за заповітом є Релігійна громада Української Православної Церкви Київського патріархату у смт. Клевань Рівненського району (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) та діти спадкодавця: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідач .

Позивачі, дотримуючись строку для прийняття спадщини, звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька, на підставі якої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк Світланою Георгіївною було заведено спадкову справу №138/2018.

Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 04 квітня 2019 року №498/02-31 приватним нотаріусом Дацюк С.Г. відмовлено позивачам як спадкоємцям у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку у зв`язку з невідповідністю даних заповіту: площі земельної ділянки та не зазначена частка кожного спадкоємця у спадщині.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що належним відповідачем у спорах про спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Предметом спору у цій справі є визначення частки спадкоємців у спадковому майні, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідач, як спадкоємець за заповітом, Релігійна громада Української Православної Церкви Київського патріархату у смт. Клевань Рівненського району (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) у шестимісячний строк заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подав, а відтак є таким, що її не прийняв. До кола спадкоємців за законом не відноситься.

Позивачі є єдиними спадкоємцями за заповітом та спадкоємцями першої черги за законом.

Спору щодо спадкового майна та його поділу, в тому числі визначення часток у спадковому майні, між ними немає.

Отже, враховуючи те, що у справі відсутні докази прийняття Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського патріархату у смт. Клевань Рівненського району (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) спадщини після смерті ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку, що позов пред`явлений до неналежного відповідача .

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, при розгляді даної категорії справ, суди повинні мати на увазі, що спадкоємці, які прийняли спадщину, утому числі й ті, що вважаються такими, які прийняли спадщину (ч.2 та 3 ст.1268 ЦК), мають право на укладання договору про поділ спадщини і що даний спір регулюється спеціальними нормами у відношенні спадкування за законом і надає їм додаткові права при поділі спадщини.

Метою договору про поділ спадщини між спадкоємцями є припинення спільної часткової власності на спадкову масу шляхом розподілу її складових елементів (речей, прав) між спадкоємцями. Як зазначалося, учасниками договору можуть бути спадкоємці, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Інші спадкоємці, зокрема ті, які не прийняли спадщину і пропустили строк для її прийняття, можуть бути стороною у такому договорі після того, як за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, подали заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

Отже, право спадкоємців врегулювати свої правовідносини шляхом укладення договорів про поділ спадкового майна при відсутності між ними спору передбачено спеціальними нормами щодо поділу спадкового майна (ст. ст. 1278,1279 ЦКУ) і це також узгоджується зі ст. 6, 627 ЦК України.

У договорі про поділ спадкового майна спадкоємці мають право визначити яке майно переходить у власність кожному спадкоємцю, визначити розмір частки у спадщині (ч.3 ст.1267 ЦК України), визначити конкретні речі, права та обов`язки.

Договором про поділ спадщини сторони погоджують розподіл самого майна, проте право власності на майно оформляються свідоцтвом про право на спадщину, яке видається нотаріусом з урахуванням домовленостей сторін про розподіл спадкового майна.

Відповідно до пункту 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004, поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди, поділ провадиться у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців за законом або за заповітом.

Отже, спадкоємці, які прийняли спадщину, вправі за взаємною згодою здійснити поділ спадкового майна, який провадиться відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. Поділ спадкового майна оформляється договором спадкоємців. У договорі про поділ спадкового майна визначаються реальні частки спадкоємців у спадковому майні. Поділ допускається лише тоді, коли визначилося коло спадкоємців, які реалізували право на прийняття спадщини.

Зі змісту заповіту, вбачається, що спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 набути право на спадщину без визначення часток, тобто набули спадкове майно у спільну сумісну власність. Інших спадкоємців за заповітом та законом немає.

До нотаріуса про укладення договору про поділ спадкового майна не зверталися.

Крім того, позовні вимоги про виділ часток із спадкового майна, що є спільною сумісною власністю не пред`являли та про наявність спору між спадкоємцями щодо визначенням часток у спільній сумісній власності позивачем не зазначається.

Таким чином, рішення суду не може вважатися законним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ЦПК України.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до релігійної громади Української Православної Церкви Київського патріархату у смт. Клевань (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Дацюк Світлана Георгіївна про визначення частки спадкоємців у спадковому майні відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 липня 2020 року.

Головуючий :

Судді :