Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/790/20
Провадження № 2-з/542/2/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

02 липня 2020 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі судді Афанасьєвої Ю.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 01.07.2020 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) основний борг - 150 000,00 гривень (сто п`ятдесят тисяч гривень), проценти - 3016,39 гривень (три тисячі шістнадцять гривень 39 копійок), інфляційні збитки - 825,00 гривень (вісімсот двадцять п`ять гривень), 3% річних - 1094,26 гривень (одна тисяча дев`яносто чотири гривні 26 копійок), всього 154 935,65 гривень (сто п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять гривень 65 копійок). Покласти на відповідача судові витрати.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач просить вжити заходів до забезпечення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення коштів шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , в тому числі, на земельну ділянку, кадастровий номер :00:003:0057, площею 4,0756 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с/рада Дрижиногреблянська.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що предметом його позовних вимог є стягнення значної суми коштів - 154 935,65 гривень. Відповідач на його звернення щодо повернення позики не реагує. Кошти йому не повертає. Тому наявні підстави вважати, що відповідач, довідавшись про наявність щодо нього справи про стягнення коштів, вживатиме заходів для ухилення від виконання можливого рішення суду, ухваленого у справі, що ускладнить його виконання.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України - без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Серед видів забезпечення позову статтею 150 ЦПК України передбачено, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , в тому числі, на земельну ділянку, кадастровий номер :00:003:0057, площею 4,0756 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с/рада Дрижиногреблянська.

Однак позивачем не зазначено на яке саме майно (рухоме та нерухоме), крім земельної ділянки, слід накласти арешт; не надано підтверджуючих документів, про наявність у відповідача будь-якого рухомого чи іншого нерухомого майна. Крім того, суду не надано інформації про вартість майна, арешт на який просить накласти позивач, в тому числі й щодо земельної ділянки, тоді як частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За вказаних обставин суд не може зробити обґрунтований висновок, щодо співмірності забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а не зазначення конкретного майна з наданням підтверджующих документів щодо його належность, може призвести до порушення прав інших осіб, не залучених до участі у справі.

Крім того позивачем не надано переконливих обґрунтувань та доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому суд також враховує й ту обставину, що згідно з доданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с.22) земельна ділянка, кадастровий номер :00:003:0057, площею 4,0756 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с/рада Дрижиногреблянська, власником якої є ОСОБА_2 , на яку просять накласти арешт, надана в оренду на підставі договору оренди землі від 08.02.2006 року та додаткової угоди від 06.07.2018 року та строк оренди становить 15 років.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 258, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва