Провадження № 2-о/537/33/2020
Справа № 537/1659/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2020 р. Крюківський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Маханькова О.В., за участю секретаря судових засідань Костюкевич Н.В., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу ,-

В С Т А Н О В И В :

Заяваник ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заяву обґрунтовує тим, що він являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

З метою проведення державної реєстрації права власності зазначеного житлового будинку, так як будинок був зареєстрований лише в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації, 07 травня 2020 року я звернувся з заявою та відповідними документами до державного реєстратора виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

В ході розгляду заяви та поданих документів державним реєстратором було встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України ,серія НОМЕР_1 від 13.09.2000 року, виданого Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, заявником та суб`єктом права власності являється - ОСОБА_1 . Але, відповідно до поданого заявником свідоцтва про право на спадщину № 1776/13 від 03.04.1951 року, власником житлового будинку являється ОСОБА_1 .

Також, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року КП «КМБТІ» зареєстровано нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні імені, державний реєстратор рішенням від 13.05.2020 року відмовив у реєстрації права власності житлового будинку АДРЕСА_1 , а також було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Враховуючи вищевказані обставини, заявник просить постановити рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_1 , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене нотаріусом Крюківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1776/13.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Прохав заяву задовольнити.

Заінтересована особа - в судове засідання не з*явилися по невідомій суду причині.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили той факт, що домоволодіння по АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин , суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю з наступних підстав.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України ,серія НОМЕР_1 від 13.09.2000 року, виданого Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, заявником та суб`єктом права власності являється - ОСОБА_1 . Але, відповідно до поданого ним свідоцтва про право на спадщину № 1776/13 від 03.04.1951 року, власником житлового будинку являється ОСОБА_1 .

Також, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року КП «КМБТІ» зареєстровано нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні його ім`я, державний реєстратор рішенням від 13.05.2020 року відмовив у реєстрації права власності житлового будинку АДРЕСА_1 , а також було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо.

Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону.

В той же час факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, від 03.04.1951 року посвідчене нотаріусом Крюківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1776/13 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів .

Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81,259,263 - 265,315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності, правовстановлюючого документу а саме свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.04.1951 року посвідчене нотаріусом Крюківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1776/13 на прізвище ОСОБА_1 , дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (інд № НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Маханьков О.В.