ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/801/20
УХВАЛА

23 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представників сторін

розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи у цивільній справі № 686/16925/17 за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 від 24 січня 2014 року, посвідчений секретарем Лісогринівецькій сільської ради Расіною В.М.

Позивач посилалася на те, що заповіт від 24 січня 2014 року, згідно якого спадкоємцями батька мали би бути вона та її сестри в рівних частинах не міг бути складеним батьком, оскільки суперечить його волі, крім того почерк та підпис не належать померлому.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивач звернулася із клопотанням про проведення судово-медичної експертизи, посилаючись на те, що оскаржуваний заповіт від 24 січня 2014 року не міг бути складений батьком, оскільки за обставинами, що мали місце нібито на дату його складання, заповіт не міг би бути вчинений взагалі, так як ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «лакунарний інсульт», не міг самостійно пересуватися, мав серйозні функціональні відхилення. На думку апелянта , для з`ясування вказаних обставин, визначення можливості виконання заповіту власноручно ОСОБА_4 необхідні спеціальні знання в галузі медицини.

Тому позивач ОСОБА_1 та її представник просили призначити по справі судово-медичну експертизу, перед експертом поставити наступні питання :

1. Чи є можливим виконання заповіту власноручно ОСОБА_4 24.01.2014 за умови перебування на стаціонарному лікування з 23.01.2014 з діагнозом «лакунарний інсульт»?

2. В разі можливості фактичного виконання самого тексту заповіту чи мають мати місце відхилення із написання тексту із врахуванням наслідків лакунарного інсульту на дату виконання заповіту?

3. Чи міг ОСОБА_4 станом на 24.01.2014 з урахування об`єктивних та клінічних даних в момент перебування на стаціонарному лікуванні з 23 січня 2014 року самостійно, без сторонньої допомоги пересуватися, спускатися, підійматися сходами на 2-3 поверх, здійснювати переїзди автомобілем, самостійно пересуватися вулицею?

Клопотання про призначення судово-медичної експертизи позивач ОСОБА_1 заявляла в суді першої інстанції.

Однак, в задоволенні клопотань їй було відмовлено.

За змістом ст. 76 ЦПК України висновок експерта та письмові докази є одними з доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які остання намагається встановити за допомогою експертизи, не є підставою позовних вимог і позовні вимоги не обґрунтовуються цими обставинами, для встановлення яких апелянт просить призначити експертизу.

Керуючись ст.ст. 76, 103, 368, 381, 389 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Судді: А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох