Справа № 824/73/20 Головуючий Мельник Я.С.
Провадження № 22-ск/824/24/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

головуючого Мельника Я.С.,

за участі секретаря Гановської А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2020 року у справі № 25/2019 за позовом Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» до Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» (Російська Федерація) про стягнення боргу, неустойки та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2020 року у справі № 25/2019 у задоволенні позову ДП «Укрхімтрансаміак» було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ДП «Укрхімтрансаміак» подав заяву про його скасування.

В обґрунтування своєї заяви вказує, що голова складу арбітражного суду був призначений арбітром, який, на його думку, не мав повноважень на призначення голови складу суду і він мав бути призначений президентом Торгово-промислової палати України, оскільки інші арбітри у встановлений законом строк, тобто протягом тридцяти днів з моменту їх призначення, не домовилися про призначення третього арбітра, крім того вказане рішення порушує публічний порядок України, оскільки відмова комерційного арбітражного суду у задоволенні позовних вимог ДП «Укрхімтрансаміак» вплинуло на платоспроможність підприємства і може призвести до його банкрутства та у подальшому до екологічної катастрофи, і оскаржуване рішення МКАС також призведе до збитків держави. Крім того вважає, що оскаржуваним рішенням порушено принципи правової визначеності та юридичної відповідальності, через що, на його думку, рішення підлягає скасуванню.

У свою чергу, представник ПАТ «Тольяттіазот» подав заперечення на заяву, в якій погоджується із рішенням МКАС при ТПП України та посилається зокрема на те, що рішення МКАС було ухвалене з дотриманням арбітражної процедури і не суперечить публічному порядку України, а доводи заявника зводяться до оцінки та перегляду висновків арбітражного суду по суті спору, що є неприпустимим при розгляді заяв про скасування арбітражного рішення, крім того заявником всупереч ст. 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» не було заявлено заперечень стосовно недотримання під час арбітражного розгляду будь-якого положення Регламенту, арбітражної угоди або застосовуваних норм законодавства, через що заявник вважається таким, що відмовився від свого права на заперечення, і заявник під час арбітражного розгляду підтвердив відсутність у нього зауважень відносно персонального складу арбітражного суду, тому такі доводи заявника, на думку представника ПАТ «Тольяттіазот», є безпідставними. Крім того вказує, що аванс на відшкодування видатків арбітра ОСОБА_8 було зараховано на рахунок МКАС при ТПП України з затримкою саме через технічні проблеми, які виникли через неможливість отримання банком МКАС грошового перерахування з Російської Федерації, і МКАС задовольнив клопотання ТОАЗ та продовжив строк для перерахування авансу на компенсацію витрат на відрядження арбітра до 09 серпня 2019 року і у межах цього строку ТОАЗ здійснило відповідну сплату, тобто грошові кошти не були зараховані на банківський рахунок МКАС з причин, які не залежали від ТОАЗ. Поряд з цим посилається на те, що сама по собі можливість впливу арбітражного рішення на платоспроможність стратегічно важливого державного підприємства не може свідчити про порушення таким рішенням публічного порядку України, тому, на його думку, доводи заявника є необґрунтованими, тому просить заяву залишити без задоволення, а рішення МКАС - без змін.

Вислухавши пояснення представників сторін, що з`явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2007 року між ДП «Укрхімтрансаміак» та ПАТ «Тольяттіазот» було укладено контракт № 026/А/2007, за умовами якого ДП «Укрхімтрансаміак» надає послуги з транзиту аміаку, що постачається ПАТ «Тольяттіазот».

08 жовтня 2015 року сторони підписали додаткову угоду № 26 до вказаного контракту, що діяла до 31 грудня 2016 року і якою були внесені зміни до пунктів 5.1 і 5.2 угоди. За результатами наданих послуг позивачем за період з листопада по грудень 2016 року виставлено ПАТ «Тольяттіазот» відповідні рахунки.

Позивач посилався на те, що за виставленими рахунками ПАТ «Тольяттіазот» сплатило ДП «Укрхімтрансаміак» 5 761 042, 32 дол. США, однак залишилася несплачена заборгованість у розмірі 815 736, 91 дол. США, через що позивач звернувся до МКАС при ТПП України із позовом для вирішення спору.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2020 року у задоволенні позову ДП «Укрхімтрансаміак» відмовлено та покладено на ДП «Укрхімтрансаміак» обов`язок зі сплати арбітражного збору, а також стягнув з заявника 25 000 ЄВРО у відшкодування витрат, понесених ТОАЗ у зв`язку з захистом своїх інтересів у МКАС при ТПП України.

ДП «Укрхімтрансаміак», звертаючись до суду із заявою про скасування цього рішення, посилався зокрема на те, що розгляд справи здійснено у складі арбітрів, які були призначені з порушенням Регламенту МКАС, оскільки в листі від 25 квітня 2019 року МКАС при ТПП України повідомив відповідача ТОАЗ про згоду ОСОБА_1 прийняти функції арбітра у даній справі та запропонував оплатити у 10-денний строк витрати на відрядження арбітра у розмірі 3 000 фунтів стерлінгів або призначити іншого арбітра, який має постійне місце проживання в м. Києві, проте, як вказує позивач, ПАТ «Тольяттіазот» до закінчення 10 денного строку на оплату витрат на відрядження арбітра ОСОБА_2, яка прийняла функції арбітра (п. 37 рішення МКАС) направив на адресу МКАС при ТПП України лист від 03 травня 2019 в якому замість арбітра ОСОБА_2 призначив арбітром у справі ОСОБА_3 ( Російська Федерація) (п. 41 рішення МКАС при ТПП) чим, на думку ДП «Укрхімтрансаміак», було порушено регламент МКАС при ТПП України та Закон України «Про міжнародний в арбітраж».

Крім того вказує, що листом від 12 липня 2019 року ТОАЗ замість ОСОБА_5 призначив арбітром ОСОБА_6 ( Чеська Республіка ). 18 липня 2019 року МКАС при ТПП отримав лист від ОСОБА_6 зі згодою прийняти функції арбітра у даній справі (п. 69 рішення МКАС), про що листом № 1261/14-6 від 19 липня 2019 року МКАС при ТПП повідомив ТОАЗ та запропонував у 10-денний строк з моменту отримання листа сплатити аванс на відшкодування витрат на відрядження арбітра ОСОБА_8 .

Згідно п. 72 рішення МКАС при ТПП України, відповідач ТОАЗ листом від 29 липня 2019 року просив продовжити строк для сплати авансу на відрядження арбітра до 09 серпня 2019 року. Дане клопотання було задоволено МКАС при ТПП та встановлено відповідачу строк на оплату до 09 серпня 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що фактично оплата з боку ТОАЗ була здійснена лише 02 вересня 2019 року.

Також вбачається, що Арбітр ОСОБА_8 був призначений 12 липня 2019 року.

Відповідно до п. 78 рішення МКАС, постановою від 24 вересня 2019 року арбітри ОСОБА_10 та ОСОБА_8 призначили головою складу арбітражного суду ОСОБА_12.

Заявник також зазначив, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 457 ЦПК України справа про оскарження міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, визначені статтею 458, частиною другою статті 459 цього Кодексу. Справа розглядається судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цим розділом.

Відповідно до ст. 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Згідно з ст. 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 ЦПК України, яка узгоджується із ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України. Скасування судом рішення міжнародного комерційного арбітражу не позбавляє сторони права повторно звернутися до міжнародного комерційного арбітражу, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, як ч. 2 ст. 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" так і ч. 2 ст. 459 ЦПК не тільки визначають вичерпний перелік таких підстав, а також встановлюють дискреційне право, а не обов`язок національного суду скасувати рішення міжнародного комерційного арбітражу, а тягар доказування наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається виключно на заявника, який просить компетентний суд скасувати відповідне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Згідно з ст. 16 вказаного Закону, питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.

В силу положень статті 7 Закону, Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Законом встановлений обмежений виключний перелік підстав, за наявності хоча б однієї з яких компетентний суд може скасувати рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Так, Верховний суд у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 761/45271/17 вказав, рішення державного суду про скасування арбітражного рішення як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України, отже, законодавство України, допускаючи оспорювання арбітражного рішення шляхом подання клопотання про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване. При розгляді заяв про скасування чи визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення, неприпустимими є процесуальні дії, направлені на перегляд арбітражної справи по суті, переоцінка доказів, досліджених в процесі арбітражного розгляду, а також незгода з висновками, які було зроблено за результатами арбітражного розгляду - є неприпустимим.

У пунктах 1-6 оскаржуваного рішення МКАС, арбітражне застереження, викладене у ст. 8 контракту визначає компетенцію МКАС на розгляд спорів між сторонами. При цьому, в силу ч. 2 ст. 2 Регламенту МКАС при ТПП України, домовленість сторін про передачу спору до МКАС при ТПП України свідчить, що вони письмово погодились на застосування Регламенту МКАС при ТПП України, зокрема, регламенту в редакції від 2017 року.

Оскільки сторони не визначили кількість арбітрів, в силу ст. 10 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та ч. 1 ст. ЗО Регламенту МКАС, спір повинен був розглядатись трьома арбітрами.

В силу ст. 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторона, яка знає про те, що яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступати, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримання без невиправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення. Аналогічне положення міститься у ст. 44 Регламенту МКАС.

Як вбачається з п. 91 оскаржуваного рішення МКАС, під час арбітражного розгляду ДП «Укрхімтрансаміак» не тільки не висловило жодних заперечень, щодо порядку призначення та формування складу арбітражного суду, але й підтвердило відсутність у нього зауважень відносно персонального складу арбітражного суду.

Тим самим, на думку суду, заявник вважається таким, що відмовився від свого права на заперечення, що, у свою чергу, спростовує доводи заявника щодо неповноважного складу суду та процедури призначення арбітрів, оскільки заявник був обізнаний про формування складу арбітражного суду та мав всі відомості про відповідні дати формування такого складу.

Викладене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №761/5425/16-ц.

При цьому, ст. 44 Регламенту МКАС не пов`язує відмову від права на заперечення з доведеністю обізнаності порушення Регламенту МКАС, оскільки вона презюмує, що сторона, яка бере участь у арбітражному розгляді є обізнаною з процесуальними діями, які відбуваються у такому арбітражному розгляді.

Враховуючи те, що заявник належним чином брав участь у арбітражному розгляді, був належним чином повідомлений про склад арбітражного суду та дату його формування, не був позбавлений права ознайомитись зі всіма матеріалами арбітражної справи та мав можливість заявити про порушення процедури призначення складу арбітражного суду, якщо б дійсно вважав, що такі порушення існують, тому в силу ст. 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст. 44 Регламенту МКАС, посилання ДП «Укрхімтрансаміак» на порушення процедури призначення (формування) складу арбітражного суду є необґрунтованими і такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення МКАС.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Регламенту МКАС, при арбітражі з трьома арбітрами кожна сторона призначає одного арбітра і два призначені таким чином арбітри призначають третього арбітра - голову складу Арбітражного суду у даній справі, якщо сторона не призначить арбітра протягом 30 днів після отримання повідомлення МКАС про це або якщо два арбітри протягом 30 днів з моменту їхнього призначення не домовляться про призначення третього арбітра, арбітр згідно з пунктом 3 статті 11 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» призначається Президентом Торгово-промислової палати України.

Також, відповідно до п. З Розділу VII Регламенту МКАС, у разі призначення стороною арбітра, який має постійне місцеперебування поза місцем проведення засідань МКАС, ця сторона повинна внести аванс на оплату витрат, пов`язаних з його участю в арбітражному розгляді (витрати на проїзд, проживання, харчування, отримання віз тощо). При невнесенні стороною відповідного авансу у встановлений строк та непризначенні іншого арбітра, участь у справі якого не вимагає додаткових витрат, сторона вважається такою, що відмовилася від права на призначення арбітра, і арбітр за сторону призначається Президентом Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Регламента МКАС, з усіх питань, прямо не врегульованих цим Регламентом, МКАС, склад Арбітражного суду, сторони, треті особи, а також інші особи, які беруть участь в арбітражному розгляді (доповідач, експерти, перекладачі, свідки), повинні діяти сумлінно, у дусі його положень та докладати усіх розумних зусиль задля забезпечення справедливого, швидкого та економного завершення арбітражного розгляду і можливості виконання арбітражного рішення.

За таких умов, Регламент МКАС надає сторонам та МКАС широкі дискреційні повноваження у здійсненні провадження, а саме, у питаннях, які прямо не передбачені нормами Регламенту МКАС.

Частина 4 статті 2 Регламенту МКАС вимагає справедливого завершення арбітражного розгляду. Цей обов`язок включає обов`язок враховувати фактичні обставини, через які певна дія не може бути проведена, а також враховувати наслідки такої затримки.

З матеріалів справи вбачається, що МКАС при ТПП України листом № 1308/14-6 від 30 липня 2019 року повідомив про задоволення клопотання відповідача ТОАЗ та продовжив строк для перерахування авансу на компенсацію витрат на відрядження арбітра ОСОБА_8 до 9 серпня 2019 року. В межах цього строку, ПАТ «Тольяттіазот» здійснило перерахування авансу та надало МКАС докази здійснення такої банківської операції (заява на перерахування № 172 від 9 серпня 2019 року). Однак, з технічних причин, грошові кошти ТОАЗ не були своєчасно зараховані на банківський рахунок МКАС.

Також вбачається, що відповідач ПАТ «Тольяттіазот» своєчасно здійснив необхідні дії, направлені на сплату авансу, однак з причин, які не залежали від його волі, аванс вчасно зараховано не було, 13 серпня 2019 року бухгалтерія МКАС виставила повторно рахунок із зазначенням реквізиту іншого банку. 16 серпня 2019 року ТОАЗ повторно здійснив оплату авансу, 29 серпня 2019 року грошові кошти надійшли до банку, який обслуговує рахунок МКАС, а 2 вересня 2019 року ці грошові кошти були зараховано на рахунок МКАС.

Як вбачається з п. 75 оскаржуваного рішення МКАС, аванс на відшкодування видатків арбітра ОСОБА_8 було зараховано на рахунок МКАС при ТПП України лише 02 вересня 2019 року саме через технічні проблеми, які виникли через неможливість отримання банком МКАС при ТПП України грошового перерахування з Російської Федерації.

За таких умов, оскільки відповідач ПАТ «Тольяттіазот» своєчасно здійснив оплату авансу компенсації витрат на відрядження арбітра ОСОБА_8 , та за відсутності чіткого регулювання Регламентом МКАС ситуацій щодо призупинення строку за умови наявності технічних проблем з фактичним отриманням банком МКАС при ТПП України грошового переказу, то доводи заявника щодо порушення відповідачем строків для сплати цього авансу, та про те, що два арбітри неправомірно призначили голову складу арбітражного суду, суд вважає необґрунтованими.

Сторона повинна призначити арбітра та повинна сплатити аванс у встановлений МКАС строк або призначити іншого арбітра. При цьому, строк у 30 днів починається з дати отримання повідомлення МКАС. Водночас Регламент МКАС не уточнює питання перебігу такого строку у разі, якщо сторона отримує нове повідомлення від МКАС про призначення іншого арбітра.

Таким чином, фактичне призначення та набуття можливості призначати голову складу арбітражного суду арбітр ОСОБА_8 набув лише після фактичної сплати авансу та підтвердження МКАС при ТПП, тобто після 2 вересня 2019 року. Таким чином, перебіг 30 денного строку призначення голову складу арбітражного суду слід рахувати з 3 вересня 2019 року до 2 жовтня 2019 року, а призначення голови складу арбітражного суду 24 вересня 2019 року відбулась в межах цього строку.

За таких обставин, посилання заявника на те, що призначення кандидатури ОСОБА_11 арбітром та несплата авансу арбітру ОСОБА_2 є порушенням, є безпідставними, оскільки в силу норми Регламенту МКАС, закріпленої у п. З Розділу VII Регламенту МКАС, відповідач ПАТ «Тольяттіазот» здійснив призначення іншого арбітра відповідно до вимог Регламенту МКАС.

Також, оцінюючи доводи про порушення публічного порядку, суд враховує, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості і основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.

Під публічним порядком у цьому та інших випадках, коли не заподіяння йому (публічному порядку) шкоди обумовлює можливість визнання і виконання рішення, належить розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульоване у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції ООН про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів, від 15 червня 1995 року встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції ООН про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22 грудня 1986 року.

Таким чином, головним завданням застереження про публічний порядок у міжнародному праві є вирішення колізій різних країн.

Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 вересня 2018 року по справі № 761/46285/16-ц.

Між тим, в даному випадку не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України.

Статтею 12 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно не сумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України. У разі якщо суд розглядає спірні правовідносини на підставі домовленості сторін, публічний порядок цієї держави безпосередньо не зачіпається.

Отже, враховуючи, що спірні правовідносини в межах розгляду даної справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), слід дійти висновку про те, що публічний порядок України в даному випадку не зачіпається.

Як вбачається з системного тлумачення п.2 ч. 2 ст. 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та пп. б п. 2 ч. 2 ст. 459 ЦПК, для встановлення судом наявності порушення публічного порядку, без дослідження правильності висновків складу арбітражного суду, заявник має довести наявність такого крайнього випадку, як порушення фундаментальних принципів справедливості та правосуддя, ухвалення рішення всупереч кардинальним правовим принципам тощо. Незгода з рішенням арбітрів, зокрема, незгода з їх правовими висновками чи неправильним застосування ними права, не досягають ступеня порушення публічного порядку.

Доводи заявника про те, що оскаржуване рішення МКАС впливає на платоспроможність підприємства та зокрема на можливість оплати праці відповідальних працівників, які слідкують за діяльністю підприємства та недопущенням виникнення екологічних катастроф, а також може призвести до екологічної катастрофи у зв`язку з тим, що підприємство буде доведено до банкрутства і тим самим буде позбавлено коштів на проведення обов`язкових заходів безпеки та недопущення виникнення екологічних катастроф, що, на думку заявника, є порушенням публічного порядку України, суд відхиляє, оскільки сама по собі можливість впливу арбітражного рішення на платоспроможність стратегічно важливого державного підприємства не може свідчити про порушення таким арбітражним рішенням публічного порядку України і оскаржуване рішення МКАС ухвалено виключно стосовно приватно-правових відносин сторін за відповідною угодою на транзит та поширює свою дію тільки на заявника, а не на державу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначені представником ДП «Укрхімтрансаміак» у заяві доводи і обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому вони не можуть бути належною і достатньою правовою підставою для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2020 року у справі № 25/2019. За таких обставин заява ДП «Укрхімтрансаміак» про скасування цього рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 268, 457, 460 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» залишити без задоволення, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2020 року у справі № 25/2019 - залишити без змін.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Я.С. Мельник