Справа № 720/851/20
Провадження № 2/720/468/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А.., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,

- про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В позові вказує, що рішенням Новоселицького районного суду від 16 січня 2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі1100 грн. на кожну дитину з щомісячно до повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 15 травня 2020 року за період з червня 2018 року по 15 травня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість по аліментам в загальній сумі 16522 грн., включно травень місяць 18740 грн..

Позивач вважає, що вона має право у відповідності до вимог ст..196 СК України на стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за весь час прострочення до повного погашення суми заборгованості. Відповідно до складеного розрахунку позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку в сумі 36545 грн..

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 15 червня 2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судовому засіданні представник позивачці позовні вимоги підтримала в повному обсязі просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити. Визнає отримання відповідачем 03 липня 2020 року повного погашення заборгованості по аліментам.

Відповідач та його представник відзив на позовну заяву суду не надали.

Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що 03 липня 2020 року його довіритель погасив в повному обсязі суму боргу по аліментам, тому просить суд при винесенні рішення врахувати, що на даний час постановою КМ України встановлений карантин на території України та існують обмеження щодо працевлаштування і роботи в інших країнах тому відповідач не мав реальної можливості працювати, був обмежений в русі. Просить суд зменшити розмір існуючої неустойки.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Матеріалами справи судом встановлено, що рішенням Новоселицького районного суду від 06 вересня 2018 року по справі №720/897/20 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1100 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття.

Відповідно до довідки розрахунку №57840719 по виконавчому листу №720/897/18 від 05.10.2018 року ОСОБА_4 заборгував аліменти на користь ОСОБА_3 з червня 2018 року по 15 травня 2020 року аліменти в загальній сумі 16522 грн..

Відповідно до вимог ст..82 ЦПК України, обставини які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З квитанцій наданих представником відповідача та пояснень представника позивача станом на 03 липня 2020 року відповідачем погашена існуюча заборгованість по аліментам в повному обсязі, що визнається судом доведеним.

Згідно з ч.1 та 2 ст..196 СК України, У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Частину першу статті 196 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 Частина перша статті 196 в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017\

2. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Постановами Кабінету Міністрів України №255 від 24 квітня 220 року, від 20 травня 2020 року за №392 та ПКМ України зі змінами від 17.06.2020 року за №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів»: на території країни було встановлені певні обмеження, а саме роботи закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів (крім розміщених у них магазинів), діяльність закладів, що надають послуги з розміщення, закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, крім: діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках, у тому числі під тентами, на верандах, за умови дотримання відстані не менш як 1,5 метра між місцями для сидіння за сусідніми столами та розміщення не більш як чотирьох клієнтів за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років), діяльності з надання послуг із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос за умови, що суб`єкт господарювання, який провадить таку діяльність, є оператором ринку харчових продуктів відповідно до Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", та за умови забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя, очей, рук) і використання відвідувачами, крім часу приймання їжі, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, оцінюючи у сукупності зазначені сторонами докази їх пояснення та зазначені правові норми суд дійшов висновку, що діями відповідача по відношенню до позивача допущена прострочення сплати аліментів а тому її вимоги щодо стягнення неустойки є правомірними та такими, що ґрунтуються на вимозі закону.

Суд визначаючи розмір неустойки приймає до уваги що розмір заборгованості якій складає станом на кінець травня 2020 року за підрахунками позивача 18740 грн. та з врахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України та ч.2 ст.196 СК України, що розмір не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, те що відповідач під час дії карантину був обмежений в русі, не працював, його доходи значно зменшились, чим погіршилось матеріальне становище суд вважає, що підлягає стягненню неустойка в розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч грн..).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 141, 245, 246, 258-273, 354 ЦПК України, ст.ст. 196 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч грн..).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду через п`ять днів.

Суддя : Вівчар Г.А.