Номер провадження: 22-ц/813/5521/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відсутність учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року про залишення без задоволення клопотання про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лебідь Оксана Вікторівна, про визнання заповіту недійсним,

встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси з 08.08.2019 року перебуває вищезазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу (далі - ПН ОМНО) Лебідь О.В., про визнання заповіту недійсним.

03 січня 2020 року позивачем ОСОБА_1 було заявлено письмове клопотання щодо виклику та допиту свідків.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик та допит свідків було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року, та просить стягнути на її користь з ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , сплачений судовий збір, сплачений нею за подання апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначене на 01.07.2020 року, на 13 год. 00 хв. (а.с. 57-62).

Разом з тим, 01.07.2020 року від заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про відкладення справи у зв`язку із всесвітньою пандемією «СОVІD-19» та оголошенням карантину, з метою уникнення зараження (а.с.63-64).

Однак, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаної заяви, враховуючи, що провадження в суді апеляційної інстанції перебуває більше 4-х місяців, за змістом ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією статтею, тобто явка учасників справи до суду апеляційної інстанції є необов`язковою.

Також колегія суддів враховує, що в даному випадку предметом апеляційного розгляду є процесуальне питання, вирішення якого є крайнє необхідним для об`єктивного і законного розгляду справи по суті позовних вимог, тобто є невідкладним.

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п. 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, з наступними змінами (а.с. 65), апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 06.07.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення без задоволення заяви про забезпечення доказів, шляхом виклику свідків і допиту їх в судовому засіданні, суд першої інстанції виходив із того, що стороною позивача не доведено, що зазначені в клопотанні свідки володіють відомостями з приводу обставин, які є предметом дослідження в суді по зазначеній справі, не зазначено обставини, котрі вони можуть підтвердити.

Однак, з такими висновками суду не погоджується колегія суддів, оскільки вважає їх безпідставними і передчасними.

Так, як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просила визнати заповіт її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 21 березня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру АДРЕСА_1 , недійсним.

В позовній заяві позивач також просила витребувати у приватного нотаріуса Лебідь О.В. копію вказаного заповіту та призначити у справі судово-психіатричну експертизу для вирішення питання про можливість усвідомлювати ОСОБА_4 значення своїх дій та керування ними на момент складання заповіту.

Також в позовній заяві позивач ставила питання про виклик до суду для допиту свідків.

Крім того, в ході розгляду справи, позивач ОСОБА_1 також надала заяву про виклик і допит в якості свідків наступних осіб (а.с.36-37):

онука спадкодавця - ОСОБА_5 , 1995 року народження, паспорт серії НОМЕР_1 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

дружину онука спадкодавця - ОСОБА_6 , 1992 року народження, паспорт № НОМЕР_2 від 26.09.2017 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_7 , паспорт серія НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_8 , паспорт, серія НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_4 .

При цьому позивач обгрунтовувала заяву тим, що останній рік до своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 тяжко хворіла, спостерігалась втрата пам`яті, психічні розлади.

ОСОБА_4 , проживала за адресою: АДРЕСА_2 постійно зі своєю дочкою - ОСОБА_1 , молодшим онуком ОСОБА_9 та його родиною.

Вони разом доглядали стареньку, стан здоров`я якої погіршувався з кожним днем.

Тільки в останній місяць свого життя ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_2 , та померла за адресою: АДРЕСА_5 .

Спірну квартиру ОСОБА_4 ще за життя бажала продати, а кошти передати подружжю ОСОБА_10 для придбання іншої квартири, у зв`язку з чим спадкодавець дала дозвіл подружжю ОСОБА_10 робити ремонт у квартирі АДРЕСА_6 та проживати у цій квартирі.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Крім того, за змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

На думку колегії суддів суд першої інстанції передчасно і безпідставно відмовив у задоволенні заяви позивача про виклик в судове засідання для допиту вказаних свідків, з посиланням на те, шо стороною позивача не доведено, що зазначені в клопотанні свідки володіють відомостями з приводу обставин, які є предметом дослідження в суді по зазначеній справі, не зазначено обставини, котрі вони можуть підтвердити.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, суд першої інстанції повинен сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, в тому числі і щодо заявлення клопотань про допит свідків для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти постановленої ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її частково спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про виклик до суду в якості свідків та їх допиту задовольнити.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставила лише питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року, не зазначивши при цьому, які наступні процесуальні дії має здійснити суд апеляційної інстанції.

При цьому, скасовуючи оскаржувану ухвалу і приймаючи постанову з приводу заявленого клопотання про виклик до суду в якості свідків та допиту їх в судовому засіданні, апеляційний суд виходить із того, що за змістом п. 6 ч.1 ст.374 та ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати судове рішення і направити справу для продовження розгляду лише у разі постановлення судом першої інстанції ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Оскільки ухвала суду про залишення без задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів, шляхомвиклику до суду в якості свідків та допиту їх в судовому засіданні, не перешкоджає подальшу провадженню у справі, суд апеляційної інстанції при скасуванні ухвали суду першої інстанції повинен прийняти постанову з приводу заявленого клопотання, що передбачено п.2 ч.1 ст. 374 та п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Також не підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , судовий збір, сплачений нею за подання апеляційної скарги, так як за змістом ст. 141 ЦПК України і у відповідності до п. 35 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про розподіл між сторонами судових витрат має вирішуватись за наслідками розгляду справи по суті позовних вимог.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за змістом п.2 ч.1 ст. 353 та п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду про відмову в забезпеченні доказів після її перегляду в апеляційному порядку, касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року про залишення без задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів скасувати і прийняти постанову, якоюзаяву ОСОБА_1 про виклик до суду в якості свідків та їх допиту задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра