КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/18/18 Головуючий у І інстанції Дутчак І.М.
Провадження №22-ц/824/7548/2020 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В., Голуб С.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

У С Т А Н О В И В :

у січні 2018 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що отримана позивачем сума страхового відшкодування (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля) в розмірі 16 875,82 грн. нарахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом № АЕ 6666690 не охоплює всієї суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування в розмірі 27 425,16 грн., згідно договору добровільного страхування від 28 травня 2015 року укладеного між ПАТ «СК «АХА Страхування» та ТОВ «Спєктр».

На підставі ст. 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та враховуючи зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 різницю недоотриманої страхової виплати в розмірі 6436,01 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» майнову шкоду 500 грн. та судовий збір у розмірі 128 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ Страхова компанія «АРКС» (ПАТ «АХА Страхування» змінило назву з 20.06.2019 р.) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недотримання судом вимог процесуального законодавства, а саме, всебічності та повноти з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та з застосуванням відповідних норм матеріального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не досліджено умови договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №672а5к5 від 28 травня 2015 року, на підставі якого здійснювалась виплата страхового відшкодування, не надано оцінки доказам, які підтверджують дійсний розмір шкоди.

28 травня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому останній просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, провадження у справі закрити, а позов залишити без розгляду, з підстав передбачених ст. ст. 175, 177, 257 та 377 ЦПК України.

Відзив обґрунтований тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для стягнення заявленої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнала позовні вимоги в частині стягнення з неї майнової шкоди (франшизи) в розмірі 500 грн., а в частині стягнення із ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 6436,01 грн. позивачем не доведено та необґрунтовано позовні вимоги.

З указаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2015 року між ПрАТ "СК "АХА Страхування" і ТОВ "Спєктр" був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 672а5к5, відповідно до умов якого застраховано майновий інтерес Страхувальника щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За умовами цього договору ПрАТ "СК "АХА Страхування" у разі настання страхового випадку зобов`язувалося відшкодувати ТОВ "Спєктр" збитки, завдані внаслідок ДТП.

16 січня 2016 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Відповідач на той час керувала автомобілем керувала автомобілем "Skoda Felicia", реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вказані обставини встановленні постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 37).

Зазначена подія ПрАТ "СК "АХА Страхування" визнана страховим випадком.

20 січня 2016 року була здійснена ремонтна калькуляція за допомогою системи "Аудатекс? із ремонту застрахованого транспортного засобу марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на загальну суму із ПДВ у розмірі 28375 грн. 16 коп. На її підставі Страховиком здійснено розрахунок страхового відшкодування ТОВ "Спєктр" на суму 27425 грн. 16 коп. та 25 січня 2016 року складено страховий акт № АХА2001006 на таку ж суму.

Відповідно до платіжного доручення № 219 215 від 26 січня 2016 року на підставі цього страхового акта ПрАТ "СК "АХА Страхування" здійснило виплату ТОВ "Спєктр" страхового відшкодування в розмірі 27425 грн. 16 коп.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 за шкоду заподіяну третім особам під час ДТП на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6666690 на момент цієї ДТП була застрахована у ТДВ "СК "Альфа-Гарант", ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 50 000 грн., франшиза складає 500 грн., застрахований транспортний засіб марки "Skoda Felicia", реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоду майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний висновок щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність, було викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2016 року позивач ПрАТ "СК "АХА Страхування" звернулося з претензією № НОМЕР_4 до ТДВ "СК "Альфа-Гарант" про виплату в порядку регресу шкоди в розмірі 27425 грн. 16 коп., завданої 16 січня 2016 року ОСОБА_1 під час ДТП, відповідальність якої застрахована у даному товаристві на підставі вказаного Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6666690.

06 вересня 2016 року ТДВ "СК "Альфа-Гарант" суму страхового відшкодування в розмірі 16875 грн. 82 коп. перерахувало позивачу ПрАТ "СК "АХА Страхування".

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звертаючись до суду з даним позовом, ПрАТ "СК "АХА Страхування" посилалося на те, що ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні 16 січня 2016 року ДТП, зобов`язана відшкодувати майнову шкоду в розмірі 6436 грн. 01 коп., що є різницею між фактичними витратами страховика в розмірі 27425 грн. 16 коп. та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_2 , із урахуванням фізичного зносу за мінусом франшизи в розмірі 20989 грн. 15 коп.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.</sp

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів вважає доводи на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі недоведеними та необґрунтованими.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно рахунку-фактури № від 20 січня 2016 року про оплату ремонту автомобіля, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ", вартість ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 28375 грн. 16 коп., з яких податок на додану вартість складає 4729 грн. 19 коп.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, зробленого ПрАТ "СК "АХА Страхування", страхове відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 950 грн. становить 27425 грн. 16 коп., що підтверджується також і страховим актом № АХА2001006 від 25 січня 2016 року, складеним страховиком.

При визначенні зазначеного вище розміру страхового відшкодування оцінка завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності, що є обов`язковим при визначенні розміру страхового відшкодування у випадках, встановлених законом, позивачем ПрАТ "СК "АХА Страхування" не проводилася.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, ухваленим у вказаній вище справі № 910/2374/17 (рішення набрало законної сили), встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачем ПрАТ "СК "АХА Страхування" було здійснено належну оцінку шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 16 січня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_1 , відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вищевказаним рішенням також встановлено, що розмір відновлювального ремонту зазначеного автомобіля із урахуванням фізичного зносу 53,9 %, з урахуванням франшизи в розмірі 950 грн. та 500 грн., становить 16875 грн. 82 коп. (т.1, а.с. 53-56).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, судова колегія не приймає до уваги в якості доказу даний позивачем звіт № 220 про оцінку матеріального збитку від 02 червня 2018 року (т.1, а.с.193-195), оскільки він суперечить вартості матеріального збитку встановленого рішенням Господарського суду м. Києва від 10 квітня 2017 року.

Крім того, зазначений вище звіт № 220 про оцінку матеріального збитку від 02 червня 2018 року, як доказ, подано до суду з порушенням вимог встановлених ст. 83 ЦПК України.

Також слід зазначити, що розмір страхового відшкодування встановлений рахунком-фактурою та обставинами, встановленими у приведеному вище рішенні господарського суду, яким суд дав належну оцінку в судовому рішенні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

При подачі відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявив клопотання про стягнення з ПАТ «СК «АРКС» на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 9 000 грн.

Як доказ вказаних судових витрат представник позивача надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 20-05-20 від 20 травня 2020 року, ордер серії АІ №1035537 та акт № 1 приймання-передачі наданих послуг до договору №20-05-20 від 20 травня 2020 року, згідно якого, виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги у формі: консультації клієнта, роз`яснення прав та обов`язків, складання проектів процесуальних документів, збирання, копіювання, підготовка матеріалів та документів для складання відзиву на апеляційну скаргу по ц/с №361/18/18 - 1500 грн. - 1 год., написання та подання до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу - 6000 грн. - 4 год., участь у судовому засіданні- 1500 грн. - 1 год.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надано докази про направлення на адресу ПАТ «СК «АРКС» відзиву на апеляційну скаргу, клопотань, заперечень, пояснень та заяви щодо даного відзиву від останніх не надходило.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133, ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положення статті 382 ЦПК України вказують на те, що в постанові суду апеляційної інстанції зазначається зокрема, відомості щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що подане клопотання підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, адвокат участі в судовому засіданні не приймав, тому стягненню з ПАТ «СК «АРКС» на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 7500 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 7500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 .

ПАТ «СК «АРКС», місце реєстрації: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код. .

Судді: Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко

С.А. Голуб