ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року

м. Харків

Справа № 629/633/20

Провадження № 22-ц/818/3711/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року (суддя Мицик С.А.)-

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що 04.04.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2610,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте відповідачка належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.12.2019 року складає 269357,47 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 2433,59 грн., заборгованість за відсотками- 260835,66 грн. та пеня 6088,22 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 133475,61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2433,59 грн., відсоткам за користування кредитом з 04.04.2011 року по 30.10.2018 року в розмірі 131042,02 грн. , а також суму сплаченого судового збору 2102 грн.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 2433,59 грн. та сплачену суму судового збору 38, 32 грн., а всього 2471,91 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті у повному обсязі, стягненню підлягає заборгованість за кредитом в розмірі 2433,59 грн. на підставі ч.2 ст.530 ЦК України. В іншій частині позовні вимоги вважав недоведеними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та задовольнити вимоги банку в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно досліджено письмові докази та не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, що для об`єктивного вирішення справи слід взяти до уваги Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів пільгового періоду від 04.04.2011 року, підписану відповідачем, в якій сторони погодили умови кредитування у письмовому вигляді, зокрема щодо сплати відсотків- 2,5% на місяць.

Також не може бути прийнята до уваги позиція Верховного Суду від 3 липня 2019 року, оскіль відповідачем обставини щодо погодження між сторонами умов договору не заперечувалися.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому в іншій частині вказане рішення судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 04.04.2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с. 12-13).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на станом на 31.12.2019 року складає 269357,47 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 2433,59 грн., заборгованість за відсотками- 260835,66 грн. та пеня 6088,22 грн.

При цьому банк, користуючись своїм правом на власний розсуд вимагати від боржника повернути будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь відсотки за користування кредитом за період з 04.04.2011 року по 30.10.2018 року у сумі 133475,61 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

У Довідці про умови кредитування від 04.04.2011 року, підписаній відповідачем, яку банком додано до апеляційної скарги, містяться умови договору, зокрема і про розмір відсотків за користування кредитними коштами 2,5% на місяць.

Однак вказана довідка не може бути прийнята судом апеляційної інстанції в якості доказу на підтвердження розміру процентної ставки за кредитним договором, укладеним між сторонами 04.04.2011 року.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами п. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач до суду не з`явився, заперечень на позов не подав, тому в наданні додаткових доказів не було необхідності, є безпідставним, оскільки інших доказів щодо розмірів та порядку нарахування відсотків за кредитом, та погодження цих умов сторонами матеріали справи не містять.

Доказів неможливості надання документів до суду першої інстанції на підтвердження вимог щодо стягнення відсотків банком не надано.

АТ КБ «ПриватБанк», як утримувач такої інформації мав можливість надати усі докази на підтвердження позовних вимог до суду першої інстанції, проте таким правом не скористався.

Необгрунтованим є і посилання в апеляційній скарзі на помилкове застосування судом позиції Верховного суду від 3 липня 2019 року про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки ця позиція відповідає положенням ст.1055 ЦК України.

За умови недоведеності позовних вимог в частині рішення, що оскаржується, підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Питання про розподіл судових витрат колегія суддів вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Керуючись ст. 141, 367, 368, ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.Ю.Тичкова

Н.П. Пилипчук