справа № 369/8061/19
провадження № 2/691/206/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого-судді Савенко О.М.,

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду міста Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний, про що свідчить актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів №21 від 23 лютого 2010 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на сьогоднішній день є неповнолітнім та проживає з нею. Відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2012 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти в розмірі 600 грн., щомісячно, на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів є менше мінімального розміру у 50% від прожиткового мінімуму. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. ОСОБА_2 , за рішенням суду, аліменти не сплачував, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження №42170883. Фактично дитина перебуває на її утриманні, витрати на яку з віком суттєво збільшились, у зв`язку з чим погіршилося матеріальне становище у сім`ї. ОСОБА_2 у добровільному порядку збільшити допомогу на дитину відмовляється, посилаючись на рішення суду, відсутність роботи та стабільного заробітку. Сплачуваних ним аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, в зв`язку з чим звернулася з позовною заявою до суду.

В судове засідання, позивач не зявилася, надіслала заяву від 10 лютого 2020 року за вхідним №734/20 про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, підтвердженням чому є надіслання судових повісток з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за №806 від 30 січня 2020 року, №650 від 05 лютого 2020 року, але надіслав заяву від 02 березня 2020 року за вх.№1277/20 про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог у повному обсязі не заперечив.

Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, розглянувши заяву позивача, враховуючи належне повідомлення відповідача, відсутність від нього відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, вбачає підстави до розгляду цивільної справи у підготовчому засіданні, згідно до ст.200 ЦПК України, та дослідивши докази у справі вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з`ясувати обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідити докази якими вони обґрунтовуються - ст.228 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову.

Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується доказами у справі наступне. Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18). Як вбачається із рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2012 року, із відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 600 грн. на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.9-11). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 лютого 2014 року №42170883 у Гайворонському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебуває на виконанні виконавчий лист №2/691/655/13, виданий Городищенським районним судом Черкаської області 09 січня 2014 року (а.с.7). Відповідно до листа Гайворонського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 09 квітня 2019 року №6863, згідно матеріалів виконавчого провадження №42170883, відповідачем ОСОБА_2 за весь період аліменти не сплачувались та станом на 01 квітня 2019 року заборгованість становить 39600,00 грн. (а.с.3-4).

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати дітей.

Для вирішення спору між сторонами суд застосовує наступне чинне законодавство.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів наодну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів. Так, на час розгляду цивільної справи в суді, неповнолітньому ОСОБА_3 виповнилось 13 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 1109 грн.

Суд, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, враховує, що вказаний розмір аліментів є не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, достатнім для утримання дитини зі сторони відповідача.

У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 2000 грн. на утримання неповнолітньої дитини, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Оцінюючи зібрані та досліджені у справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., остільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Позовна заява підтверджується: копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 ; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2012 року; копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 лютого 2014 року №42170883; копією листа Гайворонського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 09 квітня 2019 року №6863.

На підставі викладеного, керуючись п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.180, 181, 192 СК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 200, 228, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.

Збільшити розмір аліментів стягуваних із ОСОБА_2 на підставі рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у збільшеному розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп на користь Держави, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/ , рахунок отримувача UA0026001, код класифікацій доходів бюджету 22030106.

Копію рішення направити учасникам справи, для відому.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Суддя О. М. Савенко