ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5164/20 Справа № 171/1784/19 Суддя у 1-й інстанції - Семенова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони справи :

позивач- ОСОБА_1

відповідач- Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року, ухваленого суддею Семеновою Н.М. у м.Апостолове Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 27 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В обґрунтування позову зазначила, що її мама за життя, як особа з другою групою інвалідності, успадкувала обов`язкову частку спадкового майна від спадкодавця свого батька ОСОБА_3 , 1914 року народження, який у свою чергу успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4 земельну частку пай, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше Травня», розміром 5,25 в умовних кадастрових гектарах.

06.09.2019 року вона звернулася до завідувача Сьомої київської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, однак отримала письмову відмову через відсутність правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку. При цьому нотаріус порадив звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

На підставі вищевикладеного просила суд позов задовольнити, визнати за нею, право в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на завершення приватизації земельної ділянки площею 4,00 га, розташованої на території Апостолівської міської ради (правонаступника Першотравенської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виділеної розпорядженням голови Апостолівської районної державної адміністрації №382-р-10 від 21.09.2010 року, та здійснення державної реєстрації речових прав на цю землю.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення, заявлених нею позовних вимог і стягненні з відповідача на її користь судовий збір за розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Скаржник зазначає, що її мама ОСОБА_2 успадкувала від свого батька ОСОБА_3 , який в свою чергу успадкував від своєї дружини ОСОБА_4 , земельну частку пій, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше травня», розміром 5,25 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №0160861, виданим 29.07.1999 року головою Апостолівської РДА Сердюком Ю.І.

Відповідно до ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2009 року її матері ОСОБА_2 перейшло право на 4 умовних кадастрових гектар, після смерті ОСОБА_3 , а її сестрі ОСОБА_5 перейшло право на 1.15 умовних кадастрових гектар. Вказує, що в кінці липня 2009 року, її мама з метою остаточного оформлення свого права на земельну частку (пай) та отримання державного акта на право власності на земельну ділянку в розмірі 4.00 га надала своїй сестрі ОСОБА_5 письмову довіреність, засвідчену державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І., яка розпочала процедуру приватизації вказаних земельних ділянок. 09 вересня 2009 року сестра матері ОСОБА_5 подала від свого імені та від імені сестри ОСОБА_2 письмові заяви до Апостолівської районної державної адміністрації і наступного року, 21 вересня 2010 року отримала розпорядження голови РДА Чорнила Л.О. №382-р-10. Цим розпорядженням обидві заяви були задоволені і сестрам були виділені земельні ділянки (паї) в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП «Перше Травня» на території Першотравенської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та було дозволено видати їм державні акти на право власності на земельні ділянки. У листопаді 2010 року тітка ОСОБА_5 звернулася до ПП «ГеоПро» із заявами про проведення роботи щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (пай) та на проведення робіт по кадастровій зйомці земельних ділянок для подальшого складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За результатами землевпорядних робіт було виконано кадастрові плани на кожну земельну ділянку (пай), виготовлено збірний кадастровий план земель колишнього КСП «Перше Травня» та експлікацію земель, 19.11.2010 були складені акти прийому-передачі земельної частки (паю) в натурі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а також, складені акти здачі-прийому цим особам для нагляду та збереження межових знаків. Позивач вказує, що вже виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки не були видані, ні її мамі, ні тітці, оскільки з вини відповідача цим земельним ділянкам не були присвоєні кадастрові номери та відомості щодо їх реєстрації у відповідача відсутні, про, що позивачу стало відомо зі слів тітки ОСОБА_5 , ці відомості підтвердив і технік ПП «Нікаленд» ОСОБА_6 , у зв`язку із чим мамі не вдалося завершити приватизацію належної їй земельної ділянки.

Позивач зазначає, що після смерті матері, 05.12.2013 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено спадковою справою №608, при цьому скаржник вказує, що успадкування нею земельної ділянки, належної її матері було відкладено через відсутність у спадкодавці правовстановлюючого документу на земельну частку пай та через її зайнятість опікою над хворим братом, тоді ж нотаріус пояснила їй, що існують правові підстави для захисту її права на спадщину судом.

Також, скаржник вказує, що у вересні 2019 року вона зверталася до Сьомої київської державної нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку виділену її померлій матері, однак отримала письмову відмову через відсутність правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку з порадою звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідає ОСОБА_1 . (а.с. 16).

Відповідно до ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2009 року ОСОБА_2 переходить право на 4 умовних кадастрових гектар, після смерті ОСОБА_3 (а.с. 17).

Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 21.09.2010 р. № 382-р-10 вирішено питання про виділення відповідно до сертифікату серії ДП 0160861 громадянам ОСОБА_5 , 1,15 умовних кадастрових гектар, ОСОБА_2 4,00 умовних кадастрових гектар земельні ділянки у розмірі земельних часток паїв в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП «Перше Травня» та видати державні акти на право власності на земельні ділянки (а.с.30)

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.46)

Відповідно до листа державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в Апостолівській державній нотаріальній конторі не заводилася, відомостей про осіб, які зверталися із заявами про прийняття спадщини, про відмові від прийняття спадщини, про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 не має. (а.с.93)

Відповідно до спадкової справи №608, 06.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. (а.с.130).

Із змісту листа №2573/02-14 від 12.09.2019 р. завідувача Сьомої київської держнотконтори Конончук Т.В. на заяву ОСОБА_1 вбачається, що позивач 06.09.2019 зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на земельну частку пай, але документу, який би підтверджував би право власності померлої на дану земельну ділянку не надано, а відсутність правовстановлюючого документу не дає можливості вчинити дану нотаріальну дію (а.с. 131).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що позивачем суду не надано доказів про те, що вона зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме земельної частки (паю) розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах згідно Сертифікату серія ДП №00160861 виданого на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на який успадкував право ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідно отримала відмову в оформленні права на означене спадкове майно, тому обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Суди при розгляді аналогічних справ, також повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/13 ( п. 3.5), згідно яких, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК).

Згідно вказаного роз`яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Так, з копії наявного в матеріалах справи Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ДП №0160861, вбачається, що його видано члену КСП «Перше Травня» ОСОБА_4 на підставі рішення Апостовіської районної державної адміністрації від 11 квітні 1997 року за №311-р. Цим сертифікатом підтверджено, що ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перше Травня» розміром %,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.18).

Окрім того, з зазначеного Сертифікату видно, що право на земельну частку пай було передано ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №765 від 21.07.1999р. і до Сертифікату Апостолівською районною державною адміністрацією було внесено зміни 29 липня 1999 року (а.с.18-зворот).

Мати позивача ОСОБА_1 була донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно, позивач була їх онукою.

Після смерті діда позивача ОСОБА_3 серед його спадкоємців виник судовий спір про розмір часток спадкового майна, який завершився укладенням мирових угод.

З ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2006 року слідує, що суд визнав мирову угоду, укладену між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (мати позивача), Першотравенською сільською Радою, згідно, якої позивачу ОСОБА_7 із спадкового майна перейшло право власності на 5,25 умовних кадастрових гектар земельного паю від померлого ОСОБА_3 , позивачу ОСОБА_8 право власності на будинок та 2 кадастрових гектара земельного паю від померлої ОСОБА_4 , третій особі ОСОБА_2 перейшло право на грошові заощадження померлої ОСОБА_4 та 2 кадастрових гектар земельного паю, ОСОБА_5 перейшло право на 1,25 кадастрових гектар земельного паю від померлої ОСОБА_4 (а.с.15).

З ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2009 року видно, що була визнана укладеною мирова угода між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (мати позивача), Першотравенською сільською Радою, за якою позивачу ОСОБА_7 із спадкового майна перейшло право власності на 5,25 умовних кадастрових гектар земельного паю від померлого ОСОБА_3 , спадкоємиці ОСОБА_9 , після смерті позивача ОСОБА_8 перейшло право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та грошові кошти на переоформлення вказаного будинку, які сплатили ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , в розмірі 4000 грн. від померлої ОСОБА_4 , третій особі ОСОБА_2 перйшло право на грошові заощадження померлої ОСОБА_4 та 4 кадастрових гектар земельного паю, ОСОБА_5 перейшло право на 1,25 кадастрових гектар земельного паю від померлої ОСОБА_4 (а.с.17).

Мати позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.46).

Під час життя, 04 квітня 2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Трапезніковою З.О. (зареєстровано в реєстрі за №1-1078), згідно, якому ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 все її майно, де б воно не було та з чого б не складалось і все те, що буде їй належати на день її смерті, і на що вона матиме право за законом (а.с.16).

25 липня 2009 року ОСОБА_2 з метою остаточного оформлення свого права на земельну частку (пай) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку надала своїй сестрі ОСОБА_5 довіреність, посвідчену державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І., якою, зокрема надала право сестрі ОСОБА_5 бути її представником в усіх установах, організаціях і підприємствах незалежно від їх підпорядкування і форм власності, в органах державної влади та управління з питань оформлення права на земельну частку (пай) та земельної ділянки, що знаходиться в КСП "Перш« Травня» Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с.35).

В подальшому, ОСОБА_5 з метою оформлення свого права на частку земельного паю та права своєї сестри довірителя ОСОБА_2 на земельну частку пай розпочала процедуру приватизації земельних ділянок, звернувшись 09 вересня 2009 року з письмовими заявами до Апостолівської районної державної адміністрації.

Розпорядженням Голови Апостолівської районної державної адміністрації від 21.09.2010 за №382-р-10 на підставі розгляду заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 09 вересня 2009 року, власників сертифіката ДП 0160861 на право власності на земельні ділянки у розмірі земельних часток (паїв) з земель колишнього КСП «Перше Травня» на території Першотравенської сільської ради» було прийнято рішення про виділення ОСОБА_5 , площею 1,15 га та ОСОБА_2 , площею 4,00 га земельні ділянки часток (паїв) в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП «Перше Травня» на території Першотравенської сільської ради» та видати державні акти на право власності на земельні ділянки (а.с.30).

З наявної в матеріалах справи технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , виготовленої Приватним підприємством «Нікаленд», вбачається, що 19 листопада 2010 року, ОСОБА_5 від свого імені та імені своєї сестри ОСОБА_2 , звернулася до директора зазначеного підприємства із заявами про проведення робот щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку (пай) (а.с.22, 23).

За результатами проведених землевпорядних робіт було виконано кадастрові плани на кожну ділянку (пай), виготовлено збірний кадастровий план земель колишнього КСП «Перше Травня» та експлікація земель, 19.11.2010 були складені акти прийому-передачі земельної частки (паю) в натурі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , та акти здачі-прийому названим особам для нагляду та збереження межових знаків (а.с.19-34).

Правовою основою виділення земельної частки (паю) є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Даним Законом визначено, що виділення земельної частки (паю) в окрему земельну ділянку здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради в межах населених пунктів, а за межами населених пунктів - відповідних органів виконавчої влади (райдержадміністрацій).

Відповідно до частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Матеріалами справи встановлено, що державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. 12.09.2019 року відмовив позивачу ОСОБА_1 оформити спадщину та видати свідоцтво про право на спадщину земельну ділянку (пай) у зв`язку із відсутністю у позивача правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.131), при цьому, апеляційним переглядом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 з 2009 року розпочала приватизацію земельної ділянки, яку не змогла завершити у зв`язку зі смертю.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).

Отже, апеляційним переглядом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2 , якій Розпорядженням Голови Апостолівської районної державної адміністрації від 21.09.2010 за №382-р-10, як власнику Сертифікату ДП 0160861 було виділено в натурі земельну ділянку площею 4 га із земель колишнього КСП "Перше Травня" на території Першотравенської сільської ради з видачею державного акта на право власності та, яка, з 2010 року вирішувала питання щодо приватизації цієї замельної ділянки (виготовлення технічної документації на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами), що підтверджено наявними у справ доказами (а.с.19-34), у зв`язку з чим ОСОБА_10 , як спадкоємець матері набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, яку за життя розпочала її матір ОСОБА_2 .

У зв`язку із цим, вимога позивача про визнання за нею права на завершення приватизації земельної ділянки підлягає задоволенню.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення, заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.5 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив рішення рішення про задоволення позовних вимог, то відповідно наведеним вище нормам закону змінюється розподіл судових витрат.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1921 грн. за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій (768,40 грн. перша інстанція +1152,60 грн. апеляційна інстанція, що разом становить 1921 грн.).

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3, 4 ч.1 ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право на завершення приватизації земельної ділянки та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, площею 4,00 га, розташовану на території Апостолівської міської ради (правонаступника Першотравенської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виділеної розпорядженням голови Апостолівської районної державної адміністрації №382-р-10 від 21.09.2010 року в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Києві.

Стягнути з відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (49004, м.Дніпро, пр.Олександра Поля,2, каб.327) на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в сумі 1921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: