СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12560/19

пр. № 2/759/920/20

19 червня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 грн 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між сторонами зареєстровано шлюб 27.01.2006 у якому у них народилося двоє дітей, однак із січня 2016 вони не проживають разом як сім`я, спільне господарство не ведуть, діти проживають разом з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач у свою чергу самоусунувся від виконання покладених на нього, проживає окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, участі у вихованні дітей не приймає, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі аліменти у розмірі 5000 грн 00 коп. на кожну дитину.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2019 відкрито загальне провадження по справі (а.с. 19).

14.08.2019 відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, просить суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимогах ат стягнути з ОСОБА_1 на окристь ОСОБА_2 , який діє в інтересах дітей, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн 00 коп. на кожну дитину (а.с. 21-25).

Зустрічні позовні вимоги обгрунтовує тим, що він перебуває із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2006 під час якого у них народилося двоє дітей, однак шлюбні відносини не підтримуються вже більше трьох років, однак на даний час між сторонами не досягнуто домовленості з ким будуть проживати спільні діти у зв`язку із чим ОСОБА_2 був змушений звернутися із зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей з ним за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивач після подання заяви про розірвання шлюбу переїхала до свого цивільного чоловіка, а тому твердження позивача за первісним позовом, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні не відповідає дійсним обставинам справи, тому діти проживають із батьком , який виконує належним чином свої батьківські обов`язки, а позивач за первісним позовом може тижнями не бувати за адресою де вона зареєстрована та де проживають її діти з відповідачем.

16.08.2019 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за зустрічними позовними вимогами та об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 72).

20.09.2019 позивач за первісним позовом подала відзив на зустрічну позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні первісних позовних вимог, зазначивши, що з січня 2016 р. не проживають разом як сім`я, а інформація зазначена в зустрічній позовній заяві щодо не проживання за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає дійсності, оскільки вона проживає за вказаною адресою разом з дітьми, позивач за зустрічним позовом постійно налаштовує дітей про неї, а також не відповідає дійсності інформація, що вона нібито живе у «цивільному шлюбі», а також вважає, що позивач по первісному позову не надав до суду жодного письмового доказу в обґрунтування своїх позовних вимог, крім сумнівних квитанцій за період останній двох місяців (а.с. 94-98).

Крім цього 23.09.2019 ОСОБА_1 подала відповідь на відзив в якому зазначила аналогічні обставини, які викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву (а.с. 103-106).

27.09.2019 ОСОБА_2 подав заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що не відповідає дійсності твердження позивача за первісним позовом проте, що діти перебувають на її утриманні та проживають разом з нею, оскільки діти мешкають разом з ним , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 16.08.2019, крім цього не відповідають дійсності обставини зазначені позивачем за первісним позовом про те, що вона не має іншого житла, тому проживає разом з відповідачем в окремій кімнаті, якщо точніше на кухні, яку вона облаштувала як окрему кімнату, оскільки вона мешкає за невідомою адресою зі своїм цивільним чоловіком (а.с. 109-113).

30.09.2019 від ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якому він виклав аналогічні твердження, які містяться у запереченнях на відповідь на відзив від 27.09.2019 (а.с. 141-144).

На підставі розпорядження від 06.04.2020 №250 зазначена цивільна справа призначена до повторного автоматизованого розподілу у зв`язку із закінченням повноважень судді Марко Я.Р., як судді Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновською О.В. зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач по первісному позову у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 106).

Відповідач по первісному позову у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 107).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 укладено шлюб 27.01.2006 у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві (а.с. 11).

У вказаному шлюбі у сторін є діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 13).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 64, 65).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 240-242).

19.02.2020 та 19.08.2019 залученим працівниками служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА у м. Києві на підставі заяви ОСОБА_2 було складено акти обстеження житлово-побутових умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 під час яких вдома був батько з дітьми, який повідомив, що його дружина з травня 2019 р. не проживає за вказаною адресою, але періодично з`являється (а.с. 45 том 2).

Крім цього, як вбачається із листів НП ГУНП у м. Києві Святошинське УП з приводу конфлікту з чоловіком та вчинення перешкод з боку гр. ОСОБА_2 У спілкуванні з дітьми, які адресовані ОСОБА_1 були направлені на адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 208, 209).

Тобто діти фактично проживають з батьками за однією адресою.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Також 27.12.2019 суддею Святошинського районного суду м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, який ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 за № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Суд, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надавши належну оцінку, виконавши вимоги цивільного судочинства, визначивши характер спірних правовідносин і норми права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приймає до уваги ті обставини, що сторони разом з дітьми проживають разом та у них виник конфлікт щодо їх виховання, внаслідок чого не можливо встановити з ким фактично проживають діти, у кого вони перебувають на утриманні, та на користь кого слід призначити стягнення аліментів, а тому до вказаних правовідносин слід застосувати норму ст. 141 Сімейного кодексу України відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України).

Положеннями статей 180, 183, 185, 193,198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Враховуючи характер спірних правовідносин та приписи норм чинного законодавства України, суд не убачає підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 141, 180, 183, 185, 193,198, 199 СК України; ст. 51 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 26.05.2020.