Єдиний номер справи 483/1305/17 Головуючий по 1 інстанції Рак Л.М.
Провадження 22-ц/812/881/20 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Гавор В.Б.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1 О. ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2017р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В серпні 2017р. ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» пред`явило позов до ОСОБА_3 про стягнення 254879,52 грн. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 11А-7О, за умовами якого позичальнику надано грошові кошти у сумі 10566,22 євро строком по 17 червня 2015 року. В подальшому сторонами вносилися зміни до цього кредитного договору.

Оскільки ОСОБА_3 не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з нього заборгованості за цим договором. За результатом розгляду позову 01 лютого 2010 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 2-118/2010 було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 135156,78 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких : 10137,73 євро заборгованість за основною сумою кредиту, 933,41 євро заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1079 грн.77 коп. заборгованість за щомісячною платою за обслуговування кредиту, решта - неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Дане рішення не оскаржувалося і набрало законної сили.

Як зазначив позивач, станом на 12 грудня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 17197,20 євро, що еквівалентно 469930,88 (курс НБУ 27,326011 грн. за одне євро станом на 12 грудня 2016 року) та 20045,37 грн., з яких: 7630,48євро- заборгованість за основною сумою кредиту, 9566,72 євро заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8827,04 грн. заборгованість за щомісячною платою за обслуговування кредиту, 11218,33 грн. неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Враховуючи викладене та посилаючись на ст.ст. 525- 527, 530, 541, 554, 612, 623,625, 1048, 1050,1054 ЦК України позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 :

-різницю між сумою заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, стягнутою рішенням суд від 01лютого 2010 року та заборгованістю по сплаті відсотків за користування кредитом станом на 12 грудня 2016 року, яка складає 8633,31 євро, що еквівалентно 235913 грн. 92 коп. ( курс НБУ за одне євро станом на 12 грудня 2016 року становить 27,326011 грн.);

- різницю між сумою заборгованості за щомісячною платою за обслуговування кредиту, стягнутою рішенням суд від 01лютого 2010 року та заборгованістю за щомісячною платою за обслуговування кредиту станом на 12 грудня 2016 року, яка складає 7747,27 грн.;

-неустойку за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором у розмірі 11218,33 грн.

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2017р. позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в рахунок заборгованості станом на 12 грудня 2016 року за кредитним договором № 11А-7О від 18 червня 2008 року 254879,52 грн., з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом 8633,31 євро, що еквівалентно 235913,92 грн., заборгованість за щомісячною платою за обслуговування кредиту 7747,27 грн. та неустойку за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором 11218,33 грн., а також на користь держави 3823,19 грн. судового збору.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Ухвалою цього ж суду від 06 квітня 2020 року заяву ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість заочного рішення, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 11А-7О за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 10566,22 євро строком по 17 червня 2015 року, а відповідач, відповідно до п.3.3.3. цього договору, зобов`язався щомісячно, повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п. 2.5.1. договору, а також сплачувати відсотки (проценти) за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені пп. 1.3.1, 2.3 Договору, а також на вимогу Банку сплачувати можливу неустойку (а.с.9-17).

В подальшому до зазначеного кредитного договору вносилися зміни додатковими договорами від 20 червня 2008 року, 22 листопада 2008 року, 17 квітня 2009 року.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2010 року у справі № 2-118/2010 з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», станом на 05 жовтня 2009 року, стягнута заборгованість за кредитним договором № 11А-7О у розмірі 135156,78 грн. з яких: 10137,73 євро заборгованість за основною сумою кредиту, 933,41 євро заборгованість по процентам за користування кредитом, 1079,77 грн. заборгованість за щомісячною платою за обслуговування кредиту, решта сума неустойки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

За розрахунком позивача, станом на 12 грудня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором , за відрахуванням суми, що була стягнута за рішенням суду від 01 лютого 2010 року, становить 254879,52 грн., з яких: 8633, 31 євро заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 235913,92 грн. ( курс НБУ за одне євро станом на 12 грудня 2016 року становить 27,326011 грн.); 7747,27 грн. заборгованість за щомісячною платою за обслуговування кредиту та 11218,33 грн. неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с.4-5).

Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, позивач, після пред`явлення позову до відповідача про стягнення всієї суми кредиту, який задоволений рішенням суду від 01 лютого 2010 року, не мав права нараховувати відповідачу проценти. А тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення 7747,27 грн. заборгованості за щомісячною платою за обслуговування кредиту за кредитним договором, виходячи із наступного.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі (на купівлю автомобіля), особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями ч.5 ст. 11, частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746 цс 16.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору передбачено щомісячну плату за обслуговування кредиту у розмірі 0,13 % від суми виданого Кредиту.

З огляду на те, що у зазначеному пункті не зазначено, за які саме послуги цю комісію встановлено та фактично позичальник мав сплачувати за послуги, що супроводжували кредит, вказана умова договору не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв`язку із цим рішення суду в частині стягнення заборгованості за щомісячною платою за обслуговування кредиту 7747,27 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові.

Також підлягає скасуванню рішення суду і в частині стягнення неустойки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором у сумі 11218,33 грн., виходячи з наступного.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

При цьому згідно з п.4.3 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування Кредиту, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 % від суми невиконаних зобов`язань, строк сплати яких настав.

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки за порушення умов договору, звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №2-118/10).

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Отже, право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а тому відповідно до ст. 376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового - про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2017р скасувати та ухвалите нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_3 6123,70 грн. (389,20+5734,50) судового збору, а також 3823,19 грн. судового збору на користь держави, за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 15 липня 2020р.

Головуючий: Судді: