1Справа № 335/4268/20 2-з/335/62/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та зупинення стягнення на підстав виконавчого напису № 3830 від 26.05.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем,

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петренко О.С., про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 22 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Разом з заявою про усунення недоліків, позивачем, в особі його представника подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 3830 від 26.05.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з боржника ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором від 19.08.2013 року № б/н в розмірі 17 678,70 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню, з тієї підстави, що на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах.

Враховуючи те, що пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України прямо передбачено можливість забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, ОСОБА_1 звертається до суду із вказаною заявою про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на даний час, на підставі виконавчого напису, який оскаржується, та на підставі постанови державного виконавця від 06.04.2020 ВП №55404518 проводяться відрахування у розмірі 20% з заробітної плати позивача, що створює складності щодо виконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачу доведеться звертатися з окремим позовом до банку про стягнення вказаних сум, що суттєво ускладнює захист позивача.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 432 ЦПК України, до розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Тобто частиною 3 ст. 432 ЦПК України суду надано право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Отже, суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України таке зупинення є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим суддя вважає, що посилання позивача на те, що на даний час, на підставі виконавчого напису, який оскаржується та на підставі постанови державного виконавця Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петренко О.С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.04.2020 ВП №55404518 проводяться відрахування у розмірі 20% з заробітної плати позивача та це створить складності щодо виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не свідчить про те, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективно захистити, або поновити порушені чи оспорювані прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що оскільки представником позивача не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, в задоволенні заяви про зупинення стягнення виконання виконавчого напису нотаріуса слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та зупинення стягнення на підстав виконавчого напису № 3830 від 26.05.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя В.О. Макаров