У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула Артема Михайловича, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020р. до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій він просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. від 13.03.2020р. про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язати приватного виконавця зняти арешт із зазначеної квартири та вилучити відповідний запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Скаргу мотивує тим, що власником вказаної квартири є ОСОБА_3 . На підставі договору іпотеки від 20.01.2011р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В., реєстровий №83, та договору відступлення прав вимоги іпотекодержателя від 09.11.2018р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В., реєстровий №2640, він є іпотекодержателем відносно іпотекодавця ОСОБА_3 , предметом іпотеки є вищезазначена квартира. Відомості про передачу квартири в іпотеку, про іпотекодержателів та відповідні обтяження внесені до державних реєстрів. Разом з тим, приватний виконавець, отримавши інформацію з державних реєстрів щодо нерухомого майна боржника ОСОБА_3 та перебування цього майна під іпотекою, в порушення ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив його про накладання арешту на зазначену квартиру. Крім того, зазначена квартира з урахуванням вимог ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути предметом звернення стягнення в межах виконавчого провадження, оскільки право іпотеки виникло в 2011р., тобто до ухвалення судового рішення, примусове виконання якого здійснюється зараз приватним виконавцем. У зв`язку з цим відсутні законні підстави для арешту зазначеної квартири. Вважає, що постанова приватного виконавця від 13.03.2020р. про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 порушує його права як іпотеко держателя і вони підлягають захисту в порядку ст.50,74 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, за змістом вказаної норми передбачений розділом VII ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах є одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій.

Згідно з ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Крім того, до учасників виконавчого провадження, які мають право в порядку розділу VII ЦПК України оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного/приватного виконавця, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені (ст.16 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом скарги ОСОБА_1 він не є стороною виконавчого провадження або її представником.

Зі скарги та доданих до неї документів вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котула А.М. здійснюється виконавче провадження ВП № 61535265 за виконавчим листом №337/4737/17, який виданий 04.03.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в загальній сумі 7 776 290,39грн. Отже, стягувачем за цим виконавчим провадженням є ОСОБА_2 , боржником - ОСОБА_3 .

Крім того, за змістом скарги ОСОБА_1 вважає порушеними свої права як іпотекодержателя квартири АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_3 , в результаті накладання на неї приватним виконавцем Котула А.М. арешту в порядку ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», в той час, коли на його думку, на вказану квартиру не може бути накладений арешт і звернуто стягнення.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги предмет та суть скарги ОСОБА_1 , які зводяться до наміру захистити свої цивільні права (права іпотекодержателя), які він вважає порушеними діями приватного виконавця Котула А.М., відсутність у ОСОБА_1 статусу сторони виконавчого провадження, суд вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову відповідно до правил судової юрисдикції, а не шляхом пред`явлення скарги в порядку розділу VII ЦПК України

Згідно з п.13,20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання. У разі заявлення у скарзі вимог про право в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК (заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства), ст.383 ЦПК (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за даною скаргою в порядку розділу VII ЦПК України.

Керуючись ст.3,4,186,258-261,447 ЦПК України, ст.15,16,74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котула Артема Михайловича, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова

22.07.2020