Справа № 484/1064/20
Провадження № 2/484/729/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Первомайський міськрайонний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

07.04.2020р. до суду надійшов позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Ідея Банк» (далі - Банк) про визнання виконавчого напису, вчиненого 29.09.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрованого в реєстрі за №1659, за яким стягнуто з нього на користь Банка заборгованість за кредитним договором №Р51.306.70095 від 10.07.2015р. в сумі 46300,62грн., таким, що не підлягає виконанню.

Мотивуючи вимоги позивач вказав, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду віл 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. залишена без змін визнано незаконною та не чинною Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підстав виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, станом на дату вчинення вказаного вище виконавчого напису кредитний договір вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. Крім того, на адресу позивача не надходили вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання за відповідним розрахунком. Вважає, що сума заборгованості не є безспірною.

Ухвалою від 08.04.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі та на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України витребувані у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича документи щодо вчинення 29.09.2017р. нотаріального напису, зареєстрованого в реєстрі за №1659, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Ідея Банк" невиплачених в строк грошових коштів на підставі Кредитного договору №Р51.306.70095 від 10.07.2015р.

30.04.2020р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник позивача зазначив, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки спірний виконавчий напис є законним та підлягає виконанню. Безспірність заборгованості позивача перед Баком підтверджена документами, наданими нотаріусу. Позивач отримав вимоги Банка щодо сплати заборгованості за кредитним договором, однак не висловив свої заперечення щодо суми заборгованості.

19.05.2020р. позивач надав суду відповідь на відзив, у якому вказав, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Крім того, відповідач щомісячно утримував з нього комісію за обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, отже сума боргу не є безспірною.

Ухвалою від 19.05.2020р. з Київського державного нотаріального архіву витребувані документи щодо вчинення 29.09.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем нотаріального напису, зареєстрованого в реєстрі за №1659, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Ідея Банк" невиплачених в строк грошових коштів на підставі Кредитного договору №Р51.306.70095 від 10.07.2015р.

Згідно повідомлення Київського державного нотаріального архіву станом на 26.05.2020р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. не передав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву.

29.05.2020р. від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі, разом з якими надані суду копії кредитного договору №Р51.306.70095 від 10.07.2015р. з відміткою нотаріуса про вчинення виконавчого напису.

10.06.2020р. від відповідача надійшли заперечення, в яких представник відповідача вказав, що документи, надані нотаріусу підтверджують безспірність заборгованості позивача, включення комісії в суму боргу, стягнутого виконавчим написом нотаріуса не спростовує його безспірність, оскільки відсутнє рішення суду про визнання відповідної умови кредитного договору недійсною.

12.06.2020р. ухвалою суду з Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витребувані документи щодо вчинення 29.09.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем нотаріального напису, зареєстрованого в реєстрі за №1659, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ"Ідея Банк" невиплачених в строк грошових коштів на підставі Кредитного договору №Р51.306.70095 від 10.07.2015р.

22.06.2020р. до суду ОСОБА_2 направлені копії документів, на підставі яких 29.09.2017р. був вчинений спірний виконавчий напис.

На судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримав, просив розглянути справу без його участі.

Представник акціонерного товариства «Ідея Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та представник Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду не з`явились, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгулу справи суду не надані.

Представник відповідача у відзиві просив розглянути справу без його участі.

Пояснення він третіх осіб до суду не надходили.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи.

Оскільки учасники справи на засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 10.07.2015р. між сторонами укладений кредитний договорів №Р51.306.70095.

29.09.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. на підставі заяви радника Голови Правління з юридичних питань ПАТ «Ідея Банк» вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №1659, яким нотаріусом запропоновано стягнути з позивача на користь ПАТ «Ідея Банк» невиплачені грошові кошти за період з 01.01.2017 року по 17.08.2017р. включно на підставі вказаного кредитного договору, строк платежу якого настав 10.12.2016р. у розмірі: 17692,65грн - основний борг; 3984,47грн - прострочений борг; 10899,84грн - прострочені проценти; 81,07грн - строкові проценти; 670,81грн - нарахована плата за обслуговування кредиту; 11071,78грн - пеня; 300грн. інші штрафні санкції, 1600грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 46300,62 грн.

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно пунктів 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16.

Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, (що були чинні на час укладення кредитного договору) банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Судом встановлено, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до виконавчого напису нотаріуса було включено також плату за обслуговування кредиту.

Проте, враховуючи наведені правові висновки, заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.03.2020р. у справі № 708/195/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, подану нотаріусу заборгованість позивача перед АТ «Ідея Банк» не можна вважати безспірною, тому спірний виконавчий напис належить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи вимоги ч.1 ст.. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Виконавчий напис, вчинений 29.09.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №1659, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Р51.306.70095 від 10.07.2015р. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 46300,62грн., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Місцезнаходження позивача: вул. Валова, 11, м. Львів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 19390819.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складене 17.07.2020р.

Суддя Н.А.Медведєва