Справа №487/8804/19
Провадження № 22ц/812/1352/20 Головуючий у 1-ї інстанції Кузьменко В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 серпня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Шаманської Н.О., Коломієць В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах

адвокатом Лобан Олегом Вікторовичем

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 16 березня 2020 року , ухваленого під головуванням судді Кузьменка В.В. в залі суду в місті Миколаєві о 9 год. 50 хв. із складанням його повного тексту по справі, за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення аліментів на утримання неповнолітній дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

3 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно.

В обґрунтування позову посилалася на те, що дитина проживає разом з нею та потребує матеріальної допомоги, а відповідач, з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, проживає окремо від них, але ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню сина.

У письмовому відзиві відповідач ОСОБА_1 вимоги про стягнення з нього аліментів визнав частково у розмірі 1800 грн., який, на його думку, є достатнім для нормального розвитку дитини, враховуючи той факт, що він займається дитиною, бере його на 2-3 дні, добровільно надає допомогу, але в наступний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості та інших доходів не має.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача на утримання сина з 3 грудня 2019 року аліментів в розмірі 2 200 грн. щомісячно, і до його повноліття та судові витрати.

Ухвалюючи рішення суд керувався тим, що батько, який є працездатним, зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, і тому знаходження відповідача на обліку в центрі зайнятості не може свідчити про його неможливість забезпечити дитині достатній рівень утримання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 Лобан О.В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове про стягнення з відповідача аліментів на користь дитини в розмірі 1 800 грн..

Апелянт посилається на те, що судом не враховано наявність у батька доходів виключно у вигляді допомоги з безробіття, та відсутність у нього будь-яких інших доходів та майна, що, на його думку, було б підставою для стягнення аліментів в частці від доходу, але позивач наполягала на аліментах у твердій сумі, що в свою чергу, є підставою для зменшення їх розміру до ј частини, яка складає 1 800грн..

Посилався також на відсутність належно засвідчених копій доказів, які повинна надавати позивачка до свого позову, та не надання нею доказу на підтвердження спільного проживання разом з дитиною.

У письмовому відзиві представник позивача адвокат Долгов А.Г. доводи апеляційної скарги не визнав та вважав їх необґрунтованими, додатково зазначив, що відповідач приховує свої доходи, так як неофіційно працює в таксі з базою «083».

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 28 липня 2020 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у порядку спрощеного письмового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю ОСОБА_2 , що сторони не оспорювали у судовому засіданні (а.с.1, 4, 8-9, 27-29). Позивачка не працює, доглядає за дитиною, отримує допомогу від своїх батьків, інших доходів немає (а.с.1-3, 27-29). Відповідач проживає окремо від дитини, є працездатним, перебуває на обліку в центрі зайнятості, де отримує допомогу у середньому розмірі 7 516 грн., а отже має постійний дохід та не має інших утриманців (а.с.17-23).

Відповідно до положень статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За такого, судом першої інстанції вірно встановлено, що домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між батьками неповнолітнього ОСОБА_3 не досягнуто, внаслідок чого матір`ю дитини подано позов на підставі статті 184 СК України.

Посилання апелянта на відсутність даних про проживання дитини з матір`ю за підтвердження факту не проживання дитини з батьком суперечить як положенням частини 1 статті 160 СК України, так і усним поясненням сторін, наданим у судовому засіданні при розгляді справи.

Доводи щодо бажаності стягнення аліментів з батька у відповідності до статті 183 СК України не відповідають вимогам діючого сімейного законодавства, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається виключно стягувачем, яким подається позов, та з ким проживає дитина.

Відтак, виходячи із змісту статей 180, 184 СК України суд прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував матеріальний стан відповідача, те, що він є працездатним, отримує допомогу з безробіття, та не позбавлений можливості отримати додаткові доходи, а також те, що у нього відсутні інші утриманці, тобто обставини, які передбачені статтею 182 СК України.

Крім цього, судом фактично враховані положення частини 2 статті 182 СК України, за якими мінімально рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Такий дохід для відповідача, за умови його працездатності та відсутності інших утриманців, є достатнім для визначення розміру аліментів в межах, що є меншими, ніж розмір прожиткового мінімуму на дитину 2013 року народження.

Так, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку постійно змінюється в бік його збільшення, та пов`язаний із прийняттям щорічного Державного бюджету України. Станом на березень 2020 року такий мінімум складав 2 218 грн., з 1 липня 2020 року складає вже 2 318 грн., а з 1 грудня 2020 року 2 395 грн..

При цьому матеріальний стан матері у відповідності до статті 182 СК України не впливає на визначення розміру аліментів, які підлягають присудженню.

За такого, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновок суду ґрунтується на нормах сімейного законодавства, що є підставою для відхилення апеляційної скарги із залишенням рішення місцевого суду без змін.

Посилання адвоката відповідача у відзиві та змісті апеляційної скарги на порядок засвідчення додатків до позову та наданих стягувачем доказів не має правового значення для визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з батька на утримання неповнолітньої дитини.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Лобаном О.В. залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 16 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді Н.О. Шаманська В.В. Коломієць