Справа №720/1027/20

У Х В А Л А

13 липня 2020 року Новоселицький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Єфтемій М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Новоселиця скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність Новоселицького районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернулася до Новоселицького районного суду із скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого листа №720/1942/15-ц та зобов`язання поновити виконавче провадження про стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, оскільки жодної заяви його довірителька про повернення виконавчого листа не писала, а постанову про повернення виконавчого документа так і не отримувала.

Державний виконавець в судовому засіданні скаргу визнала та пояснила, що в грудні 2016 року державним виконавцем було винесено постанову по даному провадженню, якою було повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі її заяви. На даний час надати виконавче провадження немає можливості, оскільки воно знищене.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Новоселицького районного суду від 21.10.2015 року справа 720/1943/15-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3

20.11.2015 року на підставі вищевказаного судового рішення Новоселицьким районним судом видано виконавчий лист №720/1943/15-ц, який було пред`явлено до виконання.

В лютому 2020 року скаржник звернулася до державного виконавця з питанням видачі довідки-розрахунку про розмір нарахованих та сплачених аліментів по вищевказаній справі, однак отримала відповідь про те, що 23.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до п.1 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Повне виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що звертає увагу Конституційний Суд України (абзац другий п. 3 мотивувальної частини рішення КС України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

Постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа була винесена 23.12.2016 року. Враховуючи викладене на дані правовідносини поширює дію Закону України «Про виконавче провадження від 21.04.1999 року №606-ХІV.

Згідно ст.31 вищевказаного Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно ст.47 цього Закону, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи те, що доказів направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу суду надано не було, а тому вважаю, що постанова від 23.12.2016 року не була надіслана стягувачу.

Оскільки виконавче провадження знищено, то суд не може з`ясувати, чи було написана стягувачем заява про повернення виконавчого листа. В даному випадку суд вважає за необхідне тлумачити даний сумнів на користь скаржника, та вважає що вона такої заяви не писала, а тому суд дійшов висновку про необхідність визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого листа та скасування постанови.

В частині вимог щодо зобов`язання поновити виконавче провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, суд вважає вказану вимогу передчасною, оскільки на час розгляду скарги в суді ще не порушено право скаржника.

Керуючись ст.ст.260,450,451 ЦПК України, ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року, ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), щодо винесення постанови від 23.12.2016 року про повернення стягувану ОСОБА_1 виконавчого листа №720/1942/15-ц та скасувати її.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: