Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Бурлака Д.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів по договору доручення, відсотків за користування грошовими коштами та трьох процентів річних,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів по договору доручення, відсотків за користування грошовими коштами та трьох процентів річних. Свої вимоги мотивував тим, що 12 червня 2017 року уклав з відповідачем через її представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі доручення № НМА 697377, посвідченого приватним нотаріусом Воробьовою Т.А. 07 квітня 2017 року, договір доручення № 12.06.17 про здійснення від імені та за рахунок Довірителя певних дій, а саме: оформлення дозвільної документації на початок будівництва та організації будівництва об`єкту нерухомості та квартири, що зводяться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані на території земельних ділянок за кадастровими номерами: :01:032:5067 та :01:032:5070) та інші дії. Відповідно до умов договору строк завершення будівництва - 1 квартал 2019 року. Відповідно до п.4.2.1 договору доручення позивачем передано відповідачу готівкою кошти в сумі 268947,00 грн., що складає 10230,00 доларів США. Відповідачем в зазначений строк не виконані взяті на себе зобов`язання, тому відповідач зобов`язаний повернути кошти, три відсотки річних та проценти за користування грошовими коштами. Позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 267821,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 69634,00 грн., три відсотки річних у розмірі 16069,26 грн. та судовий збір.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

09 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

13 липня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

12 червня 2017 року позивач уклав з відповідачем через її представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі доручення № НМА 697377, посвідченого приватним нотаріусом Воробьовою Т.А. 07 квітня 2017 року, договір доручення № 12.06.17 про здійснення від імені та за рахунок Довірителя певних дій, а саме: оформлення дозвільної документації на початок будівництва та організації будівництва об`єкту нерухомості та квартири, що зводяться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані на території земельних ділянок за кадастровими номерами: :01:032:5067 та :01:032:5070) (а.с.5-7).

Позивач просив про стягнення грошових коштів у сумі 267821,00 грн. за договором доручення № 12.06.17 від 12 червня 2017 року.

Підставою для задоволенні позовних вимог вказано про невиконання умов договору доручення в частині не оформлення дозвільної документації на початок будівництва, строків будівництва об`єкту нерухомості та квартири, не введення в експлуатацію та не оформлення правовстановлюючих документів.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки станом на квітень 2017 року відповідач була власником земельної ділянки за адресами: АДРЕСА_1 , що розташовані на території земельних ділянок за кадастровими номерами: :01:032:5067 та :01:032:5070). 07 квітня 2017 року з метою оформлення документів, необхідних для забудови земельних ділянок відповідачем була видана нотаріально посвідчена довіреність на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрована в реєстрі за № 1715, бланк серія НОМЕР_1 . 04 травня 2017 року між ОСОБА_3 та відповідачем укладено договір про спільне будівництво на земельних ділянках за вказаними адресами. Відповідно до п. 3.2.1 Договору ОСОБА_3 здійснював вклад в спільне будівництво у вигляді будівельних матеріалів, грошових коштів та інших дій з приводу будівництва об`єкту нерухомості. Відповідно до п.3.2.2 договору відповідач здійснила вклад у вигляді зазначених земельних ділянок, на яких мало б здійснюватися будівництво. Відповідно до п.3.3. договору ОСОБА_3 прийняв повноваження, в тому числі і забезпечення фінансування робіт. Зважаючи на предмет доручення, та права, які були надані ОСОБА_3 , він не мав жодного права та не був уповноважений на підписання будь-яких договорів з фізичними та юридичними особами щодо залучення коштів на будівництво від імені відповідача. Також відповідач не надавала повноважень ОСОБА_3 на прийняття коштів (а.с. 39-43).

На підтвердження відзиву представником відповідача надано суду копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 07 квітня 2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем (а.с.45); копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 07 квітня 2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем (а.с.46); копію доручення, яким відповідач уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси в усіх підприємствах, установах, організаціях, посвідченого 07 квітня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Воробьовою Т.А (а.с.47,55); копію договору про спільне будівництво на земельних ділянках за адресами: АДРЕСА_2 АДРЕСА_2 , укладеного 04 травня 2017 року між ОСОБА_3 та відповідачем (а.с.48-54); витяги з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про належність ОСОБА_3 земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 26 березня 2018 року (56-57, 58-60).

Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в місті Києві не скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (ст. 238 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

В статті 1003 ЦК України зазначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до вимог ст.1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Судом встановлено, що 12 червня 2017 року між позивачем (довірителем) та третьої особою ОСОБА_3 , який діяв від імені відповідача як повірений на підставі доручення № НМА 697377, посвідченого 07 квітня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Воробьовою Т.А., було укладено договір доручення № 12.06.17 про здійснення від імені та за рахунок Довірителя певних дій, а саме: оформлення дозвільної документації на початок будівництва та організації будівництва об`єкту нерухомості та квартири, що зводяться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані на території земельних ділянок за кадастровими номерами: :01:032:5067 та :01:032:5070).

Відповідно до п.4.2.1 договору доручення довірителем (позивачем) передано готівкою кошти у розмірі 10230,00 доларів США повіреному ОСОБА_3 , який діяв від імені відповідача на підставі доручення № НМА 697377, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Воробьовою Т.А. 07 квітня 2017 року.

Відповідач заперечувала передачу їй третьою особою грошових коштів, отриманих за договором доручення, стверджуючи про відсутність у довіреності права ОСОБА_3 від імені відповідача укладати договори про залучення коштів інвесторів та покладання обов`язку з фінансування будівництва відповідно до Договору про спільну забудову.

У подальшому відповідачем не було схвалено договір доручення, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , тому вона вважає себе неналежним відповідачем.

Позивач наполягав на стягненні переданих повіреному ОСОБА_3 коштів з відповідача.

На день розгляду справи договір доручення № 12.06.17 від 12 червня 2017 року є діючим.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів передачі третьою особою відповідачу коштів, отриманих за договором доручення, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів по договору доручення за недоведеністю.

Крім того, позивач просить стягнути відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 69634,00 грн. та три відсотки річних у розмірі 16069,26 грн.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, оскільки вимоги позивача про стягнення відсотків за користування грошовими коштами та трьох відсотків річних є похідними від позовних вимог про стягнення грошових коштів по договору доручення, вони задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів по договору доручення, відсотків за користування грошовими коштами та трьох процентів річних слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 237, 238, ст.509, 626, 610, 612, 625, ст.ст.1000, 1003 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів по договору доручення, відсотків за користування грошовими коштами та трьох процентів річних відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 липня 2020 року.

Суддя Н.Є.Арапіна