Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради (Бузівський старостинський округ) про визнання права власності на земельну частку (пай) та земельну ділянку по праву спадкування за законом, про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Личківської сільської ради (Бузівський старостинський округ) про визнання права власності на земельну частку (пай) та земельну ділянку по праву спадкування за законом, про встановлення факту родинних відносин.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її двоюрідного брата ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась спадщина на земельну ділянку (пай) площею 4,00 в умовних кадастрових гектарах. Єдиним спадкоємцем був її син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину оскільки на день її смерті проживав з нею, але свідоцтво про право на спадщину не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після нього залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,700 га, та земельної ділянки, що залишилась після смерті ОСОБА_2 площею 4,00 в умовних кадастрових гектарах, але заповіт він не залишав. Оскільки ОСОБА_3 є її двоюрідним братом, тому позивач є спадкоємцем п`ятої черги. Державним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано документи, що підтверджують родинні зв`язки з померлим та не надано оригінали правовстановлюючих документів для вчинення нотаріальних дій, за таких обставин вимушена звернутись до суду.

У судове засідання сторони не з`явилися, представники надали заяви про розгляд справи без їх участі з повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого ВДРАЦС по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15) яка є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № витягу 3 від 12.02.2020 року (а.с. 10).

Померлій, відповідно до повідомлення відділу у Магдалинівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № Н-22/0-0.30-19/138-20 від 02.03.2020 року, належала земельна ділянка (пай) розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах по КДСП «Росія» на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області на яку ОСОБА_2 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № 0217523 зареєстрований за № 0523 від 30.05.1997 року, що свідчить власноручний підпис у Книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КДСП «Росія» Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 14).

Довідкою № 106 від 02.03.2020 року яка видана виконкомом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований та постійно проживав з матір`ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Померла ОСОБА_2 за життя заповіту не склала, відповідно до повідомлення Магдалинівської державної нотаріальної контори від 06.05.2020 року, спадкова справа після померлої, відсутня.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Згідно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.07.2006 року, яке видане виконкомом Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 (а.с. 16).

Померлому належало майно, що складається із: земельної ділянки (пай № 107), яка знаходиться на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в розмірі 5,700 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 108088, виданого 20.11.2001р. на підставі 17 сесії ХХІІІ скликання Бузівської сільської ради від 10.10.2001 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 6468.

Померлий ОСОБА_3 за життя заповіту не склав, відповідно до повідомлення з Магдалинівської державної нотаріальної контори від 04.05.2020 року, спадкова справа після померлого, відсутня.

Довідкою № 93 від 25.02.2020 року яка видана виконкомом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала без реєстрації з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 по день його смерті (а.с. 20).

З повідомлення державного нотаріуса, яке надане на усне звернення ОСОБА_1 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку з причин передбачених ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» та п. 4.14, 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій» видача свідоцтва про право на спадщину на майно нотаріусом проводиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, оскільки позивачем не надано правовстановлюючий документ оригінал Державного акта на право приватної власності на землю на ім?я спадкодавця, та не надано документ що підтверджує родинні відносини (а.с. 45).

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де батьками записані: батько ОСОБА_5 , мати на російській мові ОСОБА_6 (а.с. 8), яка після реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (на російській мові ОСОБА_9 ), свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження, виданого російською мовою, серії НОМЕР_5 13.01.1920 року народилась « ОСОБА_10 », де батьками вказані російською мовою « ОСОБА_11 та ОСОБА_12 » (а.с. 6).

Також в матеріалах справи на аркуші 7 міститься копія свідоцтва про народження № 117 де вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_9 « ОСОБА_13 » на прізвище « ОСОБА_7 », але по батькові не читається. В графі «батьком є» читається російською мовою « ОСОБА_14 », в графі «матір`ю є» читається російською мовою « ОСОБА_15 ».

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 виданого 19.06.1951 року російською мовою вбачається, що 19.06.1951 зареєстровано шлюб між « ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 » та « ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 5), у яких ІНФОРМАЦІЯ_11 народилася дитина син ОСОБА_3 , де батьками зазначені « ОСОБА_18 та ОСОБА_2 » (а.с. 10).

Допитана в якості свідка гр.. ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що з позивачкою проживають в одному селі, знала батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є двоюрідним братом та сестрою. ОСОБА_3 проживав один, потім у гр.. ОСОБА_1 , яка в свою чергу його доглядала та здійснювала поховання.

Допитаний в якості свідка гр.. ОСОБА_20 в судовому засіданні вказав, що гр.. ОСОБА_3 являється його дядьком та двоюрідним братом його мами, тобто ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлено, що позивач ОСОБА_1 мала діда ОСОБА_21 , який в свою чергу мав дітей: доньку ОСОБА_6 (матір позивачки) та сина ОСОБА_18 (рідний дядько позивача). Рідний дядько позивача ОСОБА_18 мав дружину ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 , який є двоюрідним братом позивачу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин, як двоюрідних сестри та брата, знайшли своє підтвердження і такі факти необхідно встановити.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Згідно ст. 1265 ЦК України, у п?яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати Свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельну ділянку не може, їх право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Беручи до уваги те, що вказані факти знайшли підтвердження в судовому засіданні і встановлення таких фактів має для заявника юридичне значення, оскільки без їх встановлення неможливо оформити і отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1223, 1266 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 89, 258-259, 263 - 265 ст.ст. 89, 293, п.1 ч.1 ст.315, ст. 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Личківської сільської ради (Бузівський старостинський округ) про встановлення факту родинних відносин, про визнання права власності на земельну частку (пай) та земельну ділянку по праву спадкування за законом, про встановлення факту родинних відносин- задоволити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно був двоюрідним братом ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності по праву спадкування за законом на:

-земельну частку (паю) розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах, розміщену на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ДП № 0217523, зареєстрованого за № 0523 від 30 травня 1997 року (виданого на ім?я ОСОБА_2 );

-земельну ділянку площею 5,700 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 108008 від 20 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 6468, що належала двоюрідному брату ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Т.А. Ковальчук