Номер провадження: 22-ц/813/5002/20
Номер справи місцевого суду: 511/2159/19
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Ільяшук А.В., -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що постановою від 16.10.2019 року ВП № 60329084 приватного виконавця Цинєва А.О. виконавчого округу Одеської області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 511/2295/13ц виданого 30.12.2013 року суддею Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж В., про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 03.06.2008 року станом на 11.07.2013 року в сумі 125835,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 78381,83 грн., заборгованість за відсотками - 47453,24 грн., комісія за ведення кредиту - 395,37 грн. Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 1258,35 грн.

Вважаючи вказану постанову неправомірною, ОСОБА_1 просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. неправомірними, скасувати постанову від 16.10.2019 року ВП №60329084 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 511/2295/13-ц, виданого 30.12.2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області, зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. винести постанову про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 511/2295/13-ц виданого 30.12.2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою задовольнити скаргу, посилаючись на те, що висновки суду є недоведеними та помилковими,судом неповно з`ясовані обставини справи, а також порушені норми процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що помилковими є висновки суду щодо правомірності оскаржуваної постанови в частині дотримання трирічного строку звернення виконавчого листа до виконання, оскільки виконавче провадження здійснювалось за виконавчим документом, за яким вона не була боржником, так як у виконавчому листі була допущена описка у даті її народження.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 , генеральний директор ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР», зазначає, що доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 за виконавчим листом не є боржником спростовуються тим, що ідентифікування особи проводиться не тільки за датою народження, а ще за реєстраційним номером облікової картки платника податків, крім того ухвалою суду була виправлена помилка у виконавчому листі, яка набрала законної сили 26.12.2019 року, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

В судове засідання призначене 12 серпня 2020 року представник ТОВ ««Фінансова установа «ЄФКР» та приватний виконавець Цинєв А.О. не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 136-137).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , адвоката Корой І.Д., дослідивши доводи апеляційної скарги,перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2019 року є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.09.2013 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 125835,08 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 125835,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом 78381,83 грн., заборгованість за відсотками 47453,24 грн. Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 1258,35 грн.

Рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання.

21.11.2016 року старшим державним виконавцем Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про повернення стягувачу виконавчого листа № 511/2295/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення та грошових коштів (ВП 42795729).

11.05.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» відповідно до чинного законодавства України за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону, був укладений Договір №1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулась заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком вимог за кредитним договором №0 від 03.06.2008 року, укладеним між Банком та ОСОБА_2 .

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.08.2019 року заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Замінено сторони (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» у провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі №511/2295/13-ц, виданих Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ на його правонаступника ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

Ухвала суду набрала законної сили 05.09.2019 року.

16.10.2019 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. надійшла заява ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про примусове виконання рішення по цивільній справі № 511/2295/13ц.

16.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 60329084).

Вказану постанову скаржник отримав 18.10.2019 року.

Згідно довідки виданої завідувачем відділення поштового зв`язку смт. Велика Михайлівка від 12.11.2019 року, встановлено, що на ім`я та адресу ОСОБА_1 25.10.2019 року надійшов рекомендований лист 217. За відсутності на той день за місцем проживання ОСОБА_1 та повнолітніх членів її сім`ї, це поштове відправлення було вручене ОСОБА_4 - сусідці, яка проживає навпроти за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене поштове відправлення 217 особисто ОСОБА_1 або повнолітнім членам її сім`ї не вручалось.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно зі ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (на час виникнення спірних правовідносин, який набув чинності з 05.10.2016 року) у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визнані законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначитися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно п.1 ч.4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються зокрема у разі, пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

На підставі з`ясованих обставин справи, наданих доказів, суд у відповідності до норм чинного законодавства, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.О. не було порушено вимог законодавства про відкриття провадження від 16.10.2019 року (ВП60329084), оскільки не сплив трирічний строк з дня повернення виконавчого документа стягувачу, який міг би сплисти (в разі не пред`явлення до примусового виконання) 21.11.2019 року.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що є помилковими висновки суду щодо правомірності оскаржуваної постанови в частині дотримання трирічного строку звернення виконавчого листа до виконання, оскільки виконавче провадження здійснювалось за виконавчим документом, за яким вона не була боржником, так як у виконавчому листі була допущена описка у даті її народження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.09.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 03.06.2008 року станом на 11.07.2013 року в сумі 125835,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом 78381,83 грн., заборгованість за відсотками 47453,24 грн. Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 1258,35 грн., та для виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист.

При цьому, ухвалою Роздільняського районного суду Одеської області від 09 грудня 2019 року була виправлена описка у виконавчому листі, який виданий 30 грудня 2013 року Роздільнянським судом Одеської області, оскільки згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Великомихайлівським РВ УМВС України в Одеській області від 23.10.1996 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідно до картки фізичної особи платника податків, ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , тобто судом була допущена описка у даті народження, так як ідентифікаційний номер належить саме ОСОБА_1 , в зв`язку з чим у виконавчому листі виправлена описка з зазначенням правильної дати народження боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість помилково зазначеної ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вказана ухвала набрала законної сили 26.12.2019 року.

Стосовно доводів щодо недотримання трирічного строку звернення виконавчого листа до виконання, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до матеріалів справи строк звернення виконавчого листа до виконання пропущений не був, про що було зазначено судом, з висновком якого погоджується апеляційний суд.

Інші доводи апеляційних скарг також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційних скарг до суду апеляційної інстанції надано не було.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 серпня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра

______________________________________Л.А. Гірняк