Справа № 401/3294/19;
Провадження № 2/401/204/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

секретар Горбатюк К.А.,

з участю:

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, згідно якого просила суд усунути перешкоди їй у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення позивача до даного будинку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2007 року, який рішенням Світловодського міськрайонного суду від 26 червня 2018 року розірвано. Вона зареєстрована у вищевказаному будинку з вересня 2007 року. З 2017 року відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні зазначеного будинку, у зв`язку з чим, позивач вимушено проживає в квартирі своєї матері, свого житла вона не має. У 2018 році відповідач звернувся до суду із позовом про визнання позивача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 . Рішенням суду у задоволенні позову було відмовлено, дане рішення набрало законної сили 18 вересня 2019 року. З приводу перешкод у користуванні житлом позивач неодноразово зверталась до поліції, дана обставина встановлена рішенням Світловодського міськрайонного суду від 11 липня 2019 року. У зв`язку з чим, з підстав ст.156 ЖК України, ст. 405 ЦК України просить усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом вселення.

Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовчий розгляд на 26 грудня 2019 року, яке було відкладено за клопотанням позивача.

17 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву згідно якого ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивач добровільно в 2017 році виїхала з будинку, після чого будь-яких спроб проживати в будинку не здійснювала. Шлюб між ним та позивачем розірвано, але він не чинить перешкод у користуванні позивачем будинку, тому вважає, що спір між ними з даного приводу відсутній. (а.с. 23)

Ухвалою суду від 05 березня 2020 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судовий розгляд на 01 квітня 2020 року, який неодноразово відкладався за клопотанням сторін через введені карантинні заходи.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала письмову заяву про проведення розгляду по справі за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позові. (а.с. 70)

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що між ним та позивачем відсутній спір з приводу користування житлом, оскільки він не чинить перешкоди позивачу у користуванні будинком, не заперечує проти її проживання в ньому, але позивач не бажає проживати в його будинку. У зв`язку з чим, заявив клопотання про закриття провадження у справі через відсутність спору, у задоволенні якого судом відмовлено. Зазначив, що відеозапис, долучений позивачем не відображає реальних подій, які відбувались 22 травня 2018 року, оскільки здійснений під час намагання позивача забрати речі з будинку, розмов про вселення в будинок не було. Того дня він викликав працівників поліції та звернувся із письмовою заявою про притягнення позивача та невідомих осіб до відповідальності. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він не чинить перешкод у користування житлом позивачу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду засвідчив, що в 2018 році працював поліцейським СРПП Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області. 22 травня 2018 року в складі групи виїжджав на виклик до будинку АДРЕСА_1 . Ким саме був здійснений виклик працівників поліції він не пам`ятає. В той день позивач з іншими особами чоловічої статі намагалась потрапити в будинок відповідача з метою забрати речі, а відповідач її не впускав. Розмов про вселення позивача до будинку в той день не було.

Суд, допитавши відповідача, свідка, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 11 липня 2019 року встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником Ѕ будинку АДРЕСА_1 .

14 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) зареєстровано шлюб.

В будинку АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_2 зареєстрована з 24 вересня 2007 року.

ОСОБА_2 проживала за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_2 року.

З серпня 2017 року ОСОБА_1 забороняє ОСОБА_2 проживати в своєму будинку.

ОСОБА_2 неодноразово протягом 2018-2019 років зверталась до відділу поліції зі скаргами на ОСОБА_1 , в тому числі з приводу перешкоджання ОСОБА_1 проживати їй за місцем реєстрації. (а.с. 7-9, 10-12)

Із копії заяви на ім`я начальника Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 22 травня 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою про притягнення ОСОБА_2 та невідомих осіб до відповідальності за намір забрати речі з його домоволодіння, намагання вчинити бійку. На вказане звернення 31.05.2018 надано відповідь. (а.с. 73, 74)

Судом досліджено відеозапис наданий позивачем, з якого вбачається, що відповідач не впускає на територію подвір`я осіб чоловічої статі, коментує відеозапис жіночий голос, який прохає відповідача впустити її до будинку побачити дітей та забрати речі. На місці зйомки присутні працівники поліції. (а.с. 47)

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 81 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставина щодо здійснення перешкод відповідачем ОСОБА_1 позивачу ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 встановлені рішенням Світловодського міськрайонного суду від 11 липня 2019 року.

При цьому, відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин не надав. Посилання відповідача на наявність у позивача іншого житла жодними доказами не підтверджено.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК Крим або органу місцевого самоврядування, посадових в службових осіб.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Статтею 25 Загальної декларації прав людини, прийнятою та проголошеною в резолюції 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 10 грудня 1948 року визначено, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я й добробуту її самої та її родини.

Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (стаття 10).

Пунктом 1 статті 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року наголошено, що право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.

Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на державні органи зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі Gillow v. the U. K. від 24 листопада 1986 року) так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі Larkos v. Cyprus від 18 лютого 1999 року).

З огляду на викладене, судом встановлено що позивач ОСОБА_2 проживала в житлі відповідача ОСОБА_1 як член сім`ї власника житла, тому, після припинення сімейних відносин між позивачем та відповідачем за останньою залишається право користування даним житлом. Оскільки судом встановлено, що відповідач здійснює перешкоди у користуванні позивачем житловим будинком АДРЕСА_1 , то дане право позивача підлягає судовому захисту, отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 784, 08 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 260, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 до даного будинку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 784 грн. 08 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення у порядку, встановленому ст. 355 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню COVID-19 (п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне судове рішення складено 17 липня 2020 року.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 А

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова

09 липня 2020 р.