Справа №478/881/20 пров. №2-н/478/47/2020
У х в а л а
про відмову у видачі судового наказу
25 червня 2020 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П. ознайомившись з матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,
Вивчивши матеріали заяви, приходжу такого висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Пунктом 5 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Останній платіж за спожитий природний газ ОСОБА_1 здійснено у жовтні 2016 року (субсидія).
Разом з цим, заява про видачу судового наказу була подана до суду 09 червня 2020 року.
Таким чином, стягувачем заявлено вимогу поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України.
Відповідно до п.п.9, 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні. Норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.
Враховуючи наведене, оскільки заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період, що перевищує строк звернення до суду, на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, слід відмовити у видачі судового наказу, оскільки з моменту виникнення права вимоги пройшло більше трьох років.
При цьому, слід зазначити, що згідно ч.2 ст.166 ЦПК України заявник ТОВ «Миколаївгаз Збут» не позбавлене права звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку, що забезпечить його доступ до правосуддя.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст.161, 165, 166 ЦПК України, суддя
П о с т а н о в и в:
Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.
Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Дата складення ухвали - 25.06.2020 року.
Суддя