ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1846/18
Провадження №6/477/44/20
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

23 червня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судового засідання Оселедченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання приватного виконавця Миколаївського виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2020 року приватний виконавець Миколаївського виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович (далі приватний виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання приватний виконавець зазначив, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження №60221745 з примусового виконання виконавчого документа виконавчого листа №477/1846/18, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 28 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 543258, 83 грн.

03 жовтня 2019 року ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено на адресу боржника ОСОБА_1 рекомендованим листом, яка вказана у виконавчому документі. Крім цього, з метою забезпечення реального виконання рішення суду було винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення. Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що боржник доходів не отримує, у нього відсутнє на праві власності будь-яке інше нерухоме та рухоме майно, повітряні та водні судна, що належать йому на праві власності, яке можливо звернути стягнення, відсутні кошти на виявлених рахунках у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача. В рамках проведення виконавчих дій, отримано інформацію, що боржник ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 11 березня 2019 року та серії НОМЕР_2 від 25 лютого 2015 року. Cтаном на день звернення до суду із зазначеним поданням боржник суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для виконання рішення суду боржник не вчиняє, що вказує на наявність факту ухилення боржника виконати рішення суду, що відповідно до статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» є підставою встановлення обмежень, приватний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання останнім зобов`язання.

Згідно частини четвертої статті 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання 23 червня 2020 року приватний виконавець не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд подання за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд дійшов до наступного.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (частина третя статті 441 ЦПК України).

Отже, для встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду, необхідно довести факт ухилення боржника від виконання зобов`язань.

За загальним правилом, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням це будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Сам факт наявності невиконаних зобов`язань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

Зі змісту статті 441 ЦПК України в системному аналізі зі статтями 12, 81, 83 ЦПК України, убачається, що обов`язок доказування у справах про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України покладається на державного (приватного) виконавця.

Як установлено в судовому засіданні, 17 січня 2019 року Жовтневим районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №2/477/148/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 543258,83 грн (а.с.122).

На підставі зазначеного виконавчого документа приватним виконавцем 03 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження за №60221745 (а.с.123).

Після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем проведено низку виконавчих дій, зокрема, 03 жовтня 2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, 18 жовтня 2019 року та 11 грудня 2019 року здійснені виходи за місцем реєстрації боржника, направлені запити щодо реєстрації місця перебування боржника, про одержання ним пенсії та його роботи, наявність відкритих рахунків у банківських установах, отримання боржником паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Боржник ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за зазначено адресою не проживає, що підтверджується довідкою Білозірської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 09 грудня 2019 року (а.с.79).

Ухвалою суду від 11 березня 2020 року боржника ОСОБА_1 оголошено в розшук (а.с.142).

19 березня 2020 року від представника стягувача адвоката Гриненка І.І. приватному виконавцю надійшла заява, відповідно до якої представник повідомив, що боржник ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_2 (а.с.143).

Згідно акту приватного виконавця від 19 березня 2020 року, здійснивши виїзд до житлового будинку АДРЕСА_3 , приватним виконавцем установлено, що ворота зачинені, двері ніхто не відкрив, однак згідно пояснень сусідів стало відомо, що ОСОБА_1 за вказаною адресою проживає останніх п`ять років (а.с.145).

19 березня 2020 року приватним виконавцем направлено виклик на адресу фактичного проживання боржника ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 (а.с.146-147).

Однак, як зазначає приватний виконавець, до його офісу боржник не з`явився, рішення на даний час не виконав, ухиляється від його виконання та вільно виїжджає за межі України, не вживає заходів щодо виконання рішення суду.

Зазначене, на думку приватного виконавця, є підставою для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Із зазначеною позицією приватного виконавця суд у повній мірі погодитись не може з огляду на таке.

Після оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 ухвалою суду від 11 березня 2020 року, приватним виконавцем здійснювався виклик боржника на адресу фактичного проживання боржника у АДРЕСА_2 , що встановлений зі слів громадянина ОСОБА_3 .

Виклик приватного виконавця за зазначеною вище адресою боржником не отриманий, оскільки зазначений виклик, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лише вкладений працівником поштового відділення до абонентської скриньки 23 березня 2020 року (а.с.149).

Отже, відомості про вручення виклику боржника ОСОБА_1 до офісу приватного виконавця, відсутні.

Крім цього, за повідомлення Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22 квітня 2020 року №2433/54-2020, працівниками поліції 16 квітня 2020 року установлено місце знаходження боржника ОСОБА_1 в м. Коломия Івано-Франківської області та від боржника відібрано зобов`язання про його явку до Жовтневого районного суду Миколаївської області та в органи виконавчої служби для вирішення питання по суті (а.с.115-116).

Крім цього, божник у поясненнях наданих працівникам поліції зазначає, що ніяких повідомлень чи викликів він не отримував, на даний час прибути до суду чи до виконавця він не може, оскільки він перебуває в м. Коломия Івано-Франківської області та йому обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання (зі слів боржника «підписка про невиїзд»), та відносно нього ведуться слідчі дії (а.с.117).

Судом також установлено, що в матеріалах подання відсутні докази отримання боржником будь-яких офіційних документів, що видані приватним виконавцем.

Таким чином, конкретних фактів навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку боржником, тобто коли виконати цей обов`язок у божника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, на даний час не встановлено.

При цьому, факт наявності у боржника паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 11 березня 2019 (4812) та FB 283695 від 25 лютого 2015 року (4803) та перетин ним державного кордону України не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язань, без сукупності інших доказів, що можуть підтвердити таке ухилення.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про передчасність подання, оскільки викладені у поданні обставини не можуть бути достатньою підставою для застосування відносно боржника тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України.

Керуючись статтями 258, 259, 260, 261, 441 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО