Дата документу 13.07.2020 Справа № 321/1790/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/1790/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1944/20 Машкіна Н.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17 травня 2012 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №38 у сумі 3 221,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг, строком кредитування до 17 травня 2013 року, з відсотковою ставкою 0,01% річних.

Зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач виконувала зобов`язання по договору з істотними порушеннями, в результаті чого станом на 22.11.2019 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 22 168 грн. 36 коп., яка складається з: використання кредитних коштів в сумі 56 978,06 грн., плата за користування рахунку - 1 912,70 грн., відсотки за користування кредитними коштами - 29 970,77 грн., нарахування штрафу - 1 645 грн., надходження кредитних коштів 68 338,16 грн.

Вказує, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача за договором про надання споживчого кредиту від 17.05.2019 року на користь банку заборгованість в загальному розмірі 22 168 грн. 36 коп.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2020 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 17 травня 2012 року, в сумі 22 168 грн. 36 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп., а всього 24 089 грн. 36 коп.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Працевитий Г.О. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені обставини справи. Не було взято до уваги того факту, що розрахунок заборгованості був наданий не за тим договором, який знаходиться в матеріалах справи. Не враховано, що банк безпідставно нарахував відсотки за договором після закінчення строку кредитування. Висновки суду ґрунтуються на припущеннях та не наведені належними доказами, оскільки за умовами кредитного договору кредитна картка видається не в момент підписання кредитного договору, а після його належного виконання. Залишилось поза увагою суду, що банком безпідставно нараховані плата за користування коштами, штрафи та відсотки. Не враховано, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про повне відхилення позовних вимог.

На зазначену апеляційну скаргу представник позивача Гончаренко І.О. подав відзив у якому стверджує, що всі нарахування банка відображено в договорі про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток /приватних/, та на підставі Правил користування кредитною карткою, що є складовою та невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту, з яким ознайомлена ОСОБА_1 , про що свідчить її особистий підпис на ньому. Строк дії кредитної лінії становить 3 роки, тобто до 01.01 2016 року, строк позовної давності спливає 01.01.2019 року, проте оскільки відповідач здійснювала платежі з погашення заборгованості, зокрема 16.05.2018 року, як вбачається з розрахунку заборгованості, перебіг позовної давності преривається, та вважається таким, що не сплинув.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове у випадку неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 17 травня 2012 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № на суму 3 221 грн. на споживчі цілі та придбання послуг, строк кредитування до 17 травня 2013 року, відсоткова ставка 0,01 %. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованості в розмірі 22 168 грн. 36 коп.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що вважав їх обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач на підтвердження своїх вимог долучив до позовної заяви копію дпро надання споживчого кредиту та розрахунок заборгованості.

Відповідно до п. 2.2. спірного кредитного договору, за умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає Кредитну картку типу MasterCard Standard, а також виконує розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем факт отримання ОСОБА_1 кредитної картки та використання кредитних коштів. Дане свідчить про належне виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту.

З розрахунку заборгованості за платіжною карткою наданого позивачем, вбачається, що відповідач використала кредитні кошти на загальну суму 56 978 грн. 06 коп. та поповнила картку на загальну суму 68 338 грн. 16 коп. Таким чином обов`язок з повернення основної суми кредиту відповідачем виконано в повному обсязі.

В той самий час, колегія погоджується з доводами апеляційної скарги адвоката відповідача Працевитого Г.О. щодо неправомірного нарахування банком ОСОБА_1 відсотків, штрафів та комісії, оскільки факт погодження позичальником умов використання платіжної картки банком не доведено.

Колегія вважає, що посилання суду першої інстанції на той факт, що відповідачка погодила умови кредитування є необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 2.7., 2.8. спірного кредитного договору, строк дії картки та умови її обслуговування встановлюються правилами, в той час як доказів, що свідчили б про ознайомлення відповідача з ними банком не надано, як не надано банком інформації про зміст цих правил.

Окрім того, колегія вважає за необхідне окремо зазначити, що підстави вважати, що розрахунок заборгованості за договором № від 01 січня 2013 року стосується договору про надання споживчого кредиту № від 17 травня 2012 року відсутні, а тому позов банку є таким, що не ґрунтується на належних доказах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. А тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог банку в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 2 881 грн. 50 коп., який підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2020 року в цій справі скасувати та ухвали постанову наступного змісту:

В позові Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривня 50 копіойк.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 13 липня 2020 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко