ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9461/19
провадження № 2/753/3211/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_5 ,

представника відповідача Кобзар Ю .Б. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживча, розірвання договору банківського вкладу та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_4 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_4 ) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - Відповідач, ПАТ КБ «Приватбанк»), в якому просить розірвати договір банківського вкладу № SAMDN4092 від 03.12.2012, укладений між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» Крім того, на підставі частини третьої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належними йому коштами, що були розміщені ним у вказаному банку на умовах договору банківського вкладу № SAMDN4092 (вклад «Універсальний») від 03.12.2012, шляхом виплати належних останньому (включаючи вклад та нараховані проценти).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.12.2012 у Керченському відділенні філії «Кримське регіональне управління» між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір № SAMDN4092 (вклад «Універсальний»), відповідно до умов якого позивач розмістив у банку вклад, остаточний залишок якого становить 38 809,00 дол. США строком на один рік під 9,5 % річних. У зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя у 2014 році, рахунок позивача було безпідставно заблоковано та припинено нарахуванням відсотків. З метою отримання належних позивачу коштів та нарахованих по ним відсотків, позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами про видачу коштів. Неможливість отримання позивачем належних йому коштів змусили позивача звернутися із позовом до суду.

В подальшому представник позивача ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою від 05.12.2019, про уточнення позовних вимог та просив: розірвати договір банківського вкладу № SAMDN4092 від 03.12.2012, укладений між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та на підставі частини третьої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 належними йому коштами, що були розміщені ним у вказаному банку на умовах банківського вкладу № SAMDN4092 (вклад «Універсальний») від 03.12.2012, шляхом виплати належних останньому, включаючи вклад у розмірі 38 809 дол. США та нараховані проценти, виходячи з процентної ставки - 9,5% річних за період з 03.12.2012 до дня набуття чинності рішенням у цій справі.

16.07.2019 представник відповідача подала до суду відзив на позов, у якому вона заперечувала щодо позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, зазначаючи, що відокремлений підрозділ ПАТ «КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя. Доступ до первинних документів (у тому числі оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час є обмеженим, позивач не надав доказів укладення договорів (саме оригіналу договору) та внесення грошових коштів на рахунок у банку ПАТ «КБ «Приватбанк», копії долучених до матеріалів справи квитанцій не містять необхідних реквізитів. Крім того, посилалась на наявність постанови Верховного Суду від 26.09.2018 по справі № 753/3632/16.

05.12.2019 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній заперечував щодо відзиву відповідача, вказує що 22 листопада, 06 та 20 грудня 2018 року він повторно звернувся письмово до банку, при цьому банк підтвердив наявність у нього в розпорядженні копії заявки (договору) SAMDN4092. Крім того, посилається на те, що наявні у нього оригінали квитанцій є належним доказом прийняття банком його коштів в сумі 38 809 доларів США, що не суперечить вимогам діючої на той час «Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 14.08.2003 року № 337.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказує, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, а наведені у ньому відомості та докази такими, що належним чином непідтверджені та недоведені.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.12.2012 між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SAMDN4092 (вклад «Універсальний»), відповідно до умов якого відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на який позивачем було внесено грошові кошти у сумі 20 000 доларів США строком на один рік, з кінцевим терміном повернення 04.12.2013 під 9,% річних, з можливістю поповнення. В січні 2013 позивач поповнив суму вкладу на 18 809 доларів США. Оригінал договору та оригінали квитанцій були надані суду для огляду.

За умовами укладеного договору Банк сплачує Позивачу проценти по вкладу згідно договору № SAMDN4092 від 03.12.2012 року у розмірі 9,5 % річних.

У зв`язку із припиненням функціонуванням банківських відділень ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя у 2014 році, рахунок позивача було безпідставно заблоковано, позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовою заявою про розблокування депозитного рахунку, проте працівниками банку дії щодо виконання договірних зобов`язань не здійснювалось.(а.с.13-21)

Відповідно до п.5 Договору від 03.12.2012 передбачено, що клієнт та банк має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це один одному за два банківських дні до дати розірвання договору.

31.07.2014 ОСОБА_4 звернувся до відповідача із письмовою заявою про розірвання договору банківського вкладу.

Листом № 20.1.0.0.0./7-20140807/1920 від 15.08.2014 відповідач повідомив, про неможливість виконання вимог позивача.

Станом на день розгляду справи ПАТ КБ «Приватбанк» взяті на себе зобов`язання за договором банківського вкладу, зокрема з повернення належних позивачу сум банківського вкладу та процентів не виконав.

Частиною першою ст. 1058 Цивільного кодексу України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Умовами та правилами Договору не передбачено, що використання карткового рахунку/картки обмежено певним відділенням чи певною територією. Отже, картковий рахунок позивача діє на всій території України.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 і чинного на час укладення договору банківського вкладу (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку.

Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Отже суд приходить до висновку про доведеність позивачем договірних відносин з відповідачем, які виникли на підставі договору від 03.12.2012 № SAMDN4092 (вклад «Універсальний»), за умовами якого він вніс кошти на депозит, що підтверджується відповідними квитанціями (оригінали надано суду для огляду). Доказів, які б спростовували наявність депозитних зобов`язань перед позивачем суду не надано і такі дані матеріали справи не містять.

Враховуючи, що факт укладення договору банківського вкладу та внесення позивачем коштів підтверджено належними допустимими та достатніми доказами, а грошові кошти за договором банківського вкладу (сума депозиту разом із нарахованими відсотками в межах дії договору) позивачу на його вимогу не виплачені, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного суд не приймає аргументи відповідача про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження факту знаходження грошових коштів на депозитному рахунку (за депозитним договором), а наявність у вкладника договору банківського вкладу та квитанції не є належним доказом невиконання банком умов договорів щодо повернення коштів за вкладом після закінчення строку його дії.

Доводи відповідача, про те, що в матеріалах справи наявні лише не завірені копії договорів, квитанцій, не заслуговують на увагу, оскільки представник позивача ОСОБА_5 надавав суду оригінали зазначеного правочину, квитанцій, на підтвердження внесення грошових сум, які долучені до матеріалів справи та декілька разів були оглянуті у судових засіданнях, та судом віднесено їх до числа належних та допустимих доказів по справі згідно вимог статей 77-80 ЦПК України, а зміст правочину про внесення позивачем названого вкладу за правочинами є достовірним, оскільки він укладений сторонами з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, і матеріали справи не містять доказів на їх спростування.

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що у зв`язку з окупацією території Автономної Республіки Крим він не може перевірити інформацію щодо спірних банківських договорів не є переконливими, оскільки договір банківського вкладу був укладений безпосередньо з ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, а не його кримською філією. Відтак у відповідача повинна бути наявна вся необхідна інформація за вказаним договором.

Виходячи з того, що кошти вносились позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка станом на час розгляду справи окупована, Договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, а тому припинення діяльності відділення банку на окупованій території АР Крим, не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладу позивача за його вимогою.

Стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «Приватбанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058,1075 ЦК України зобов`язання за договором має виконувати саме ПАТ КБ «Приватбанк» як юридична особа.

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03 грудня 2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та закриття його відділення не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку.

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну його дії, розірвання договору.

Отже, після закінчення строку дії договору банківського вкладу проценти на суму вкладу нараховуються у розмірі, який відповідає розміру процентів за вкладом «на вимогу», якщо інший розмір процентів не погоджений сторонами.

Аналогійний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Судом встановлено, що 31.07.2014 позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення коштів, яка була отримана 07.08.2014, а тому з урахуванням вимоги про повернення коштів, договір є розірваним через два банківських дні після отримання заяви вкладника, тобто 12.08.2014, а відтак правомірним є нарахування відсотків за період з 04.12.2012 по 12.08.2014, що становить 6 231,53 долара США.

Відповідно до наказу № 07 від 05.01.2004, затвердженого головою Правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» у розмірі 1% річних, а тому нарахування відсотків за період з 13.08.2014 по 03.05.2017 становить 1 056,88 доларів США.

З 04.05.2017 відповідно до Протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 була встановлена відсоткова ставка по вкладам «До запитання» у розмірі 0,01 %, а тому нарахування відсотків за період з 04.05.2017 по 09.07.2020 становить 12,36 доларів США.

Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що АТ КБ «Приватбанк» не виконав взяті на себе зобов`язання, від якого воно не звільняється через тимчасову окупацію території АР Крим.

Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на законодавство Російської Федерації є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства є Конституція України, Цивільний Кодекс України та інші закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також інших органів державної влади та влади АР Крим, видані в межах встановлених Конституцією та законами.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.01.2019 по справі №373/2054/16-ц - в разі, якщо предметом договору була іноземна валюта, то виконання договору та штрафні санкції за його невиконання повинні визначатися в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості.

Посилання відповідача на Постанову Верховного Суду від 26.09.2018 року суд не приймає, оскільки підставою для звернення до суду за захистом своїх прав існували інші обставини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, розірвання договору банківського вкладу та зобов`язання вчинити дії, є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 1058 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживча, розірвання договору банківського вкладу та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Розірвати договір банківського вкладу № SAMDN4092 від 03.12.2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 .

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 коштами, що були розміщені ним у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на умовах договору банківського вкладу № SAMDN4092 від 03.12.2012 року шляхом виплати ОСОБА_4 46 109 (сорок шість тисяч сто дев`ять) доларів США 77 центів, з яких 38 809 (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`ять) доларів США 00 центів - сума банківського вкладу по договору банківського вкладу № SAMDN4092 (вклад «Універсальний») від 03.12.2012 року та 7 300 (сім тисяч триста) доларів США 77 центів - сума процентів.

В іншій частині позову, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА