Дата документу 13.07.2020
Справа № 334/7918/18
Провадження № 2/334/2201/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді Баруліної Т.Є.

за участю секретаря:Сагайдак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, в якій вказав, що 06.11.2015 року він надав ОСОБА_2 позику у розмірі 3 000 доларів США доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, написаної та підписаної відповідачем власноручно. Відповідно до розписки кошти в борг надано строком до 01.04.2016 року.

Борговий документ (розписка) позичальника є підтвердженням передання йому позикодавцем коштів у зазначеній сумі в борг. якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. якщо інше не встановлено договором.

У встановлений строк відповідач суму позики позивачу ОСОБА_1 не повернув. Однак, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики від 06.11.2016 року в розмірі 3000 доларів США конвертованих в національну валюту, а також судові витрати в сумі 840 грн.

01.11.2019 року судом було винесено заочне рішення, відповідно до якого позов ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 74 457,27 грн. та судовий збір.

10.12.2019 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, обґрунтовуючи заяву, що частково відшкодовано суму позики.

24.02.2020 року заочне рішення від 01.11.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача адвокат Ворона О.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, наданий час для подання відзиву та заперечень.

Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У відповідності до ч. ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 06.11.2015 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 3000 доларів США доларів США, строком до 01.04.2016 року, що підтверджується оригіналом розписки, власноручно написаної та підписаної відповідачем ОСОБА_2 (а.с.33).

Відповідач зобов`язання повернути борг до 01.04.2016 року не виконав, на неодноразові вимоги позивача щодо повернення суми позики не реагує, тому станом на 13.07.2020 року сума заборгованості за розпискою не сплачена у повному обсязі.

Офіційний курс Нацбанку України станом на 13 липня 2020 року за одиницю Долара США становить 26,9505 грн., тому згідно офіційного курсу НБУ загальна заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 становить 80 851,50 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторон (сторонами).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Факт укладання договору позики між сторонами підтверджується оригіналом розписки, в якій зазначена суми, яка була надана відповідачу ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 , із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань за даною розпискою щодо повернення суми позики до 01.04.2016 року, який порушений відповідачем, та в судовому засіданні вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем по справі.

В заяві про скасування заочного рішення ОСОБА_2 зазначав, що частково погасив позику, однак будь-яких доказів, щодо погашення позики суду не було надано.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договорами позики від 06.11.2015 р. грошові кошти в сумі 80 851,50 грн..

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 840,00 гривень.

Керуючись ст. ст. ст.ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 207,526,612,1046,1047,1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , грошові кошти за договорами позики від 06.11.2015 року в розмірі 80 851,50 грн. (вісімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривна 50 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 840,0 грн. (вісімсот сорок гривень.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 липня 2020 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.