Справа № 165/961/20
Провадження № 2-о/165/39/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Дячук С.Л.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Андрейчука С.В. ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи Кратюка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

встановив:

09 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Свою заяву обгрунтовує тим, що з ОСОБА_3 мають спільного сина ОСОБА_3 . Разом вони не проживають та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що з березня 2019 року вона потерпає від психологічного та фізичного насильства зі сторони ОСОБА_3 , який будучи батьком дитини, чинить психологічний тиск на неї, погрожує фізичною розправою та своїми діями завдає їй фізичного болю. Крім того, від ОСОБА_3 здійснює насильство відносно її старшої дочки ОСОБА_4 , яка проживає разом із нею і боїться кривдника. 06 лютого 2020 року під час конфілукту з ОСОБА_3 , останній силоміць забрав телефона у дочки, розбив його та роздер руки дитини. З приводу неправомірних дій ОСОБА_3 вона неодноразово зверталася з відповідними заявами до Нововолинського ВП і ОСОБА_3 притягали до адміністративної відповідальності. 13 лютого 2020 року відносно ОСОБА_3 був винесений терміновий заборонний припис строком на 10 діб по 22 лютого 2020 року, однак останній неодноразово порушував його, приходив за її місцем проживання, погрожував їй розправою, приводив посторонніх людей, які в присутності дітей чинили на неї психологічний тиск. З цих підстав, 17 лютого 2020 року вона звернулася у поліцію з заявою про порушення такого припису, однак її заява залишилося поза увагою правоохоронних органів. Заявник побоюється за своє здоров`я та життя і здоров`я своїх дітей, а тому, враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, її стану здоров`я та психологічного стану здоров`я дітей, обґрунтованість ризиків та підставність застосування до ОСОБА_3 спеціальних заходів захисту щодо протидії домашньому насильству, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», просить видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням на останнього наступних обов`язків: заборонити ОСОБА_3 перебувати із нею за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори із нею, контактувати через інші засоби зв`язку та третіх осіб; обмежити спілкування ОСОБА_3 із дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 100 метрів до місця її проживання та роботи та інших місць частого відвідування постраждалої особи. Обмежувальний припис просила видати на максимальний строк, а саме шість місяців.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтрималаз підстав викладених у ній, просила її задоволити, пояснила, що ОСОБА_3 систематично вчиняє тиск на неї та її дітей, поводиться себе агресивно, погрожує фізичною розправою. 24 квітня 2020 року приїхав до її матері в с. Чорників Володимир-Волинського району, ображав її та старшу дочку, а потім викрав сина. Діти бояться ОСОБА_3 , а вона постійно перебуває в стані тривоги, непокоїться за своє життя та життя дітей.

Представник заявника - адвокат Андрейчук С. заяву підтримав з підстав зазначених в ній, просив її задоволити в повному обсязі. Зазначив, що заявник систематично потерпає від ОСОБА_3 , останній здійснює психологічний тиск на ОСОБА_1 , маніпулює сином, погрожує. На даний час на стадії досудового розслідування перебуває кримінальне провадження за фактом нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що рік тому він припинив стосунки з ОСОБА_1 та почав зустрічатися з іншою жінкою, з якою на даний час вже одружився, однак піклувався та піклується про сина, привозить дитині продукти та підгузки. З часу припинення їх стосунків заявниця поводить себе неадекватно, безпричинно влаштовує сварки, скандали, в яких звинувачує його, лається, наводить наклеп, викликає поліцію. З дочкою заявниці від першого шлюбу - неповнолітньою ОСОБА_4 перебував в хороших стосунках, вітав зі святами, дарував подарунки, однак після погіршення стосунків з ОСОБА_1 припинив спілкування із її дочкою, а з 06 лютого 2020 року взагалі ОСОБА_4 не бачив. На даний час його цікавить виключно син і він хоче щоб дитина зростала у стані спокою, сама ж ОСОБА_1 йому байдужа. Підтвердив, що 01 березня 2020 року зібрав речі заявниці та вказав їй на двері, однак зазначив, що ОСОБА_1 сама його спровокувала, її поведінка також була неправомірною, вона лаялася та наводила на нього наклеп, він її не бив, однак наполегливо пропонував покинути належне йому житло.

Представник заінтересованої особи - адвокат Кратюк В.С. у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_1 в частині, що стосується обмежень ОСОБА_3 щодо самої заявниці та її старшої дочки ОСОБА_4 , однак повністю заперечив щодо встановлення обмежень щодо його сина. Крім того, просив врахувати, що дитина є малолітньою, а за рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради визначено спосіб участі батька у вихованні сина, тому передача дитини можлива лише за участі матері та її присутності і встановлені обмеження мають виключатися у час у день передбачений та обумовлений для передачі малолітнього ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 у суді показала, що є хресною матір`ю малолітнього ОСОБА_5 . Разом з ОСОБА_3 їздила до дитини, однак з незрозумілих причин, на наступний день, заявниця звернулася в поліцію з наклепом. Запевнила, що ОСОБА_3 до дітей ставиться добре, купує продукти та подарунки. Свідком жодних протиправних дій ОСОБА_3 щодо них не була.

Свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 показали, що працюють в добровільній організації "Карітас-Волинь". Заявниця неодноразово зверталася до них за допомогою, вказувала на здійснення щодо неї насилля зі сторони ОСОБА_3 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 та її старшу дочку ОСОБА_4 взяли на облік як таких, що потерпають від домашнього насильства. Тоді було повідомлено ССД, з дитиною попрацював психолог. Знають, що 01 березня 2020 року ОСОБА_3 всіляко ображав заявницю, виштовхував з квартири, лаявся і згодом на тілі ОСОБА_1 були виявлені червоні плями, а на спині прокол. Фізичне насильство вчинялося і по відношенні до малолітнього ОСОБА_5 , однак про це відомо лише зі слів заявниці. За ОСОБА_5 спостерігали в сім`ї ОСОБА_1 , вважають, що перебуваючи саме з матір`ю стабілізується емоційний стан дитини. Свідок ОСОБА_11 погодилася, що повна об`єктивна психологічна картина стану Матвія була б визначена лише при спостереженні дитини у двох сім`ях.

Свідок ОСОБА_1 показала, що їй відомо про конфлікти її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Зі слів ОСОБА_1 знає, що ОСОБА_3 завдає їй фізичного болю, бачила на її тілі синці. Внука ОСОБА_4 також скаржиться на поведінку ОСОБА_3 , коли та знімала його неправомірні дії на тедефон, ОСОБА_3 забрав його та розбив. 01 березня 2020 року була свідком того як ОСОБА_3 ображав ОСОБА_1 , принижував її, виражався в її сторону нецензурними словами та погрожував. Більше того, о 24 год. 24 квітня 2020 року він приїхав за її місцем проживання в с. Чорників та обманом викрав дитину. Вона намагалася зашкодити кривднику, однак ОСОБА_3 викликав поліцію та вдарив її по руці.

Свідок ОСОБА_18 показала, що є дружиною ОСОБА_3 06 лютого 2020 року ОСОБА_1 зателефонувала та попросила останнього приділити час ОСОБА_5 і того ж дня він забрав дитину. З незрозумілих причин заявниця влаштувала скандал, побила машину ОСОБА_3 та вдарила її саму. Запевнила, що насильницьких дій ОСОБА_3 до дітей не вчиняв, а свідком конфліктів з ОСОБА_1 вона не була.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованої особи та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в позашлюбних стосунках. Мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Малолітній ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеженням умов проживання від 03 квітня 2020 року (а.с.9).

Заявник ОСОБА_1 працює педагогом-організатором у Нововолинському ліцеї-інтернаті, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.12).

Протягом 2019-2020 років ОСОБА_1 кілька разів зверталася до правоохоронних органів з заявами і повідомленнями про факти вчинення неправомірних дій ОСОБА_3 , зокрема зникнення дитини та нанесення їй останнім тілесних ушкоджень (а.с. 4-5).

Суд звертає увагу, що підставою звернень ОСОБА_1 до поліції було те, що ОСОБА_3 вчиняє відносно неї домашнє насильство, зокрема: ображає нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою.

За фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 07 лютого 2020 року Іваничівським ВП Горохівського ГУНП у Волинській області до ЄРДР було внесено відомості за №0000037 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.6,40).

Згідно копії витягу з ЄРДР від 11 червня 2020 року внесено відомості по факту незаконного проникнення ОСОБА_3 в житло належне потерпілій ОСОБА_1 та розпочато досудове дослідування, про що повідомлено останню (а.с.35-36).

В Україні діє презумпція невинуватості, вина особи може бути встановлена лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а тому суд не бере до уваги два вищезазначені документи.

У зв`язку з вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 , 17 лютого 2020 року Нововолинським ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області винесено терміновий заборонний припис строком на 10 діб з 14 год. 39 хв. 13 лютого 2020 року до 10 год. 14 хв. 22 лютого 2020 року, яким заборонили кривднику входити та перебувати за місцем проживання постраждалої особи, заборонили в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та зобов`язано ОСОБА_3 залишити місце проживання постраждалої особи (а.с. 3).

Крім того, у судовому засіданні було підтверджено неправомірність дій ОСОБА_3 щодо малолітньої дочки заявника ОСОБА_4 . Психолог Центру «Карітас-Волинь» провела діагностику емоційного стану останньої, і як наслідок, у дитини виявлено високий рівень тривожності, наявні прояви низки симптомів посттравматичних розладів: емоційне оніміння, уникнення спілкування, відмова від співпраці, дратівливість, зниження уваги та мотивації до навчання. Дитина повідомила психолога про те, що відчуває страх за власне життя та життя матері та братика. На думку працівників Центру, для встановлення психічного здоров`я дитини, необхідно забезпечити безпечне проживання дитини з матір`ю та запобігти подальшим стресовим ситуаціям для дитини (а.с.42).

Неодноразові звернення до правоохоронних органів були зафіксовані за заявами ОСОБА_3 . Підставою таких звернень були конфліктні ситуації, що виникали з ОСОБА_1 з приводу участі його у вихованні сина, поділу спільного сумісного майна та неналежного виховання дитини матір`ю (а.с.44-47).

За таких обставин, суд вважає, що в інтересах самого ОСОБА_3 уникати спілкування та перебування поряд з заявником та її дочкою.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першоїстатті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першоїстатті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства, суд враховує систематичність дій ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_4 . Також, суд бере до уваги покази свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , які вказали на наявність тілесних ушкоджень на тілі заявниці, її постійні скарги на неправомірність дій ОСОБА_3 , психологічний тиск з його сторони.

Вищенаведене дає підстави вважати, що дійсно відносно ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_4 зі сторони ОСОБА_3 здійснюється домашнє насильство, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалих осіб необхідно застосувати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 та встановити заходи тимчасового обмеження прав останнього з покладенням на нього обов`язків запропонованих заявником, що стосується її та її дочки.

При цьому, суд звертає увагу на те, що заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно малолітнього сина ОСОБА_5 .

Одні лише твердження заявника щодо неправомірних дій ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дитини суд в основу рішення покласти не може. Більшість свідків допитаних у судовому засіданні спростували їх, а решта вказали, що не були свідками насильницьких дій ОСОБА_3 спрямованих до сина. У судовому засіданні встановлено, що батько прихильний до ОСОБА_5 , піклується про сина і більшість конфліктів з заявником виникають із-за участі його у вихованні дитини.

Також суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_11 щодо психологічного стану Матвія, оскільки, як нею зазначено, об`єктивно неможливо встановити причини психологічного стану дитини в силу її малолітнього віку та спостереження за дитиною лише в сім`ї матері.

Вирішуючи заяву, суд бере до уваги те, що рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради №127 від 05 травня 2020 року визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_5 , а саме один тиждень через тиждень та зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні сина, завчасно перешкоджати про можливість та причини зміни у визначеному порядку зустрічей (а.с.48). Також, суд звертає увагу на вік дитини та погоджується з думкою представника заінтересованої особи, що передача сина батькові можлива лише за участі матері та її присутності, а тому встановлені обмеження мають виключатися у час у день передбачений та обумовлений для передачі дитини.

Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.12, ст. 350-1, ст.350-2, ст.350-3, ст.350-4, ст.350-5, ст.350-6, ст.350-8, ст.354, ст.430 ЦПК України, на підставіЗакону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

ухвалив:

Заяву задоволити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього наступні обов`язки:

1. заборонити наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 та до місця її роботи за адресою: АДРЕСА_3 ;

2. заборонити наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та її дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ближче ніж на 100 (сто) метрів, крім випадків передачі дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у час у день визначений рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області №127 від 05 травня 2020 року;

4. заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису, що стосується заборон та обмежень, визначених у пунктах 1-4 резолютивної частини рішення терміном на 6 (шість) місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

У решті заявлених вимог відмовити.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Нововолинське ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області для взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк щодо подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження судового рішення продовжується на строк дії такого карантину.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2020 року.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк