Провадження № 2/752/3567/20
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
09 червня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
30.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_2 .
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 21.02.2017 року він передав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20 000, 00 доларів США. На підтвердження отримання від нього грошей у сумі 20 000, 00 доларів США відповідач написав йому розписку, зобов`язався повернути борг до 21.05.2017 року.
Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманих від нього грошових коштів у строк, який було вказано в розписці, не виконав, а тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь тіло позики в розмірі 20 000, 00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на момент подачі позову складало 515 211 гривень 68 копійок, 3 (три) % (проценти) річних у розмірі 2 490, 00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на момент подачі позову складало 64 143 гривень 85 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом.
Провадження у справі було відкрито 24.02.2020 року.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09.06.2020 року.
Позивач звернувся до суду з заявою про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання, однак поштове відправлення повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - через відсутність адресата.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил статтей 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 21.02.2017 року позивач ОСОБА_1 передав у борг відповідачеві ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20 000, 00 доларів США. На підтвердження отримання від позивача ОСОБА_1 грошей у сумі 20 000, 00 доларів США відповідач ОСОБА_2 написав позивачу розписку, зобов`язався повернути борг до 21.05.2017 року (а.с. 6).
Відповідно до статтей 1046, 1049, 1050, 1048 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліковї ставки Національного банку України.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання позичальника за укладеним із ним 21.02.2017 року договором, що підтверджено розпискою позичальника ОСОБА_2 (а.с. 6).
Відповідно до правил статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, правилами статті 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а правилами частини 2 статті 533 цього ж Кодексу встановлено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
З підстав невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення позики, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, розмір якої розраховує у грошовій одиниці України з урахуванням офіційного курсу НБУ долара США по відношенню до грошової одиниці України, що відповідає правилам статтей 524, 533 ЦК України.
За проведеним позивачем розрахунком розмір боргу по тілу позики в сумі 20 тисяч доларів США є еквівалентним в грошовій одиниці України з урахуванням даних про офіційний курс долара США Національного банку України станом на момент подачі позову до суду складав 515 211 гривень 68 копійок, 3 (три) % (проценти) річних у розмірі 2 490, 00 доларів США є еквівалентним в грошовій одиниці України з урахуванням даних про офіційний курс долара США Національного банку України станом на момент подачі позову до суду складало 64 143 гривень 85 копійок.
За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що з підстав невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань перед позивачем ОСОБА_1 щодо повернення позики за договором від 21.02.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 у примусовому порядку отриманої позики підлягають задоволенню судом.
З огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у розмірі, визначеному позивачем на час звернення до суду з позовом.
Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом підлягають відшкодуванню відповідачем за правилами ст. 141 ЦПК України, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 533, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.4, 6, 23, 27, 76, 141, 259, 263, 288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 борг за договором позики з урахуванням 3% річних у розмірі 579 355 (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 53 копійки, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 793 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 56 копійок, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 585 149 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч сто сорок дев`ять) гривень 09 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк