ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6993/19 Номер провадження 22-ц/814/1545/20Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П

за участю секретаря судових засідань Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шевченківської районної у місті Полтаві ради про визнання права власності на самочинно збудоване приміщення, виділення частки у праві спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, визначення порядку користування земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2020 року

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив:

- визнати право власності на житлову прибудову «А3-1» площею 63,2 кв.м. та тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. до житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .;

- виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна, що є у його приватній спільній частковій власності - 2/3 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 195,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., а саме: кухня 1-1 площею 5,5 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., передпокій 1-3 площею 9,5 кв.м., кімната 1-4 площею 9,0 кв.м., кладова III площею 3,4 кв.м., їдальня 3-1 площею 11,1 кв.м., передпокій 3-2 площею 9,6 кв.м., кімната 3-3 площею 10,2 кв.м., сіни 3-5 площею 10,5 кв.м., кухня 3-6 площею 6,2 кв.м., сходи 3-7 площею 11,5 кв.м, санвузол 3-8 площею 5,4 кв.м., кімната 3-9 площею 20,7 кв.м.,кімната 3-10 площею 11,3 кв.м., житлова прибудова «А3-1» площею 63,2 кв.м., тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м., погріб літ. «б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», літній душ літ. «К», вбиральня літ. «М»., погріб літ. «а6», ворота огорожі № 1, огорожа № 2, огорожа № 4. , визнавши за ним право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна;

- припинити його право спільної часткової власності на 2/3 частини житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

-визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 згідно висновку № 20 будівельно-технічного та земельно- технічного дослідження житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов від 20.03.2019 року, виділивши йому в користування земельну ділянку площею 257 кв.м.

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до договору дарування від 24.12.2004 року та договору купівлі-продажу від 14.04.2010 року є власником 4/15 частин та 2/5 частин спірного житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов. Інша частина вказаного будинку, а саме -1/3 житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У 2012 році ним господарським способом для покращення житлових умов, без отримання відповідного на те дозволу, але при цьому не порушуючи чинно діючих ДБН, в зазначеному домоволодінні була здійснена житлова прибудова «А3- 1» площею 63,2 кв.м. та тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. На даний час, він має бажання виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна, належну йому частину домоволодіння та оформити належним чином право користування земельною ділянкою площею 257 кв.м

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шевченківської районної у місті Полтаві ради про визнання права власності на самочинно збудоване приміщення, виділення частки у праві спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про надання йому земельної ділянки, на якій було здійснено самочинне будівництво, була надана йому власником.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивача оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги . В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що ним здійснено добудову на відведеній для цього земельній ділянці, але без дозвільних документів. Висновком експерта встановлено, можливість надійної та безпечної експлуатації самовільного будівництва. Крім того, судом не враховано, що він як співвласник частини будинку має право користування спірною земельною ділянкою, яка надана співвласникам будинку АДРЕСА_1 ще у 1950 роках Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 24.12.2004 року та договору купівлі-продажу від 14.04.2010 року є власником 4/15 частин та 2/5 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 195,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., а саме: кухня 1-1 площею 5,5 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., передпокій 1-3 площею 9,5 кв.м., кімната 1-4 площею 9,0 кв.м., кладова III площею 3,4 кв.м., їдальня 3-1 площею 11,1 кв.м., передпокій 3-2 площею 9,6 кв.м., кімната 3-3 площею 10,2 кв.м., сіни 3-5 площею 10,5 кв.м., кухня 3-6 площею 6,2 кв.м., сходи 3-7 площею 11,5 кв.м, санвузол 3-8 площею 5,4 кв.м., кімната 3-9 площею 20,7 кв.м.,кімната 3-10 площею 11,3 кв.м., погріб літ. «б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», літній душ літ. «К», вбиральня літ. «М»., погріб літ. «а6», ворота огорожі № 1, огорожа № 2, огорожа № 4/а.с. 5-6, 7-8/

Вказана частина житлового будинку розташована на земельній ділянці площею 257 кв.м.

Відповідно до матеріалів справи, в 2012 позивачем, без отримання дозволу на виконання відповідних будівельних робіт, здійснено до свого будинку було житлову прибудову «А3-1» площею 63,2 кв.м., тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м..

Згідно з довідкою Полтавського бюро технічної інвентаризації « Інвентаризатор» за № 7-850/ 119 від 24 грудня 2019 , в матеріалах Полтавського бюро технічної інвентаризації « Інвентаризатор» наявне рішення виконкому Полтавської міської ради за № 448 від 15.09.1954 р. про надання земельної ділянки площею 346 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 / а.с. 91/.

Відповідно до висновку № 20 експертного будівельно-технічного та земельно - технічного дослідження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 20.03.2019 року самочинно збудована житлова прибудова «А3-1» площею 63,2 кв.м. та тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. відповідає вимогам ДБН у частині об`ємно-планувального рішення, є надійною, відповідає чинним будівельним нормам України та встановлено його відповідність вимогам надійності і довговічності і можливості його подальшої безпечної експлуатації. Вказаним висновком встановлено, що співвласники користуються земельною ділянкою розміром 357 кв.м. / а.с. 14-24/.

Колегією суддів звернуто увагу, що інформація щодо розміру земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні співвласників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеного у висновку експерта не відповідає розміру, земельної ділянки, визначеного рішенням виконкому Полтавської міської ради за № 448 від 15.09.1954 р. .

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, в порядку, визначеному ст. 376 ЦК України, самочинним вважається: а) будівництво нерухомого майна, якщо збудовано на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; б) відведена не для цієї мети; в) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; г) з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

При цьому в силу норм ст. 331 ЦК України, яка визначає набуття права власності на новостворене майно, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Як встановлено судом першої інстанції, житлова добудова А3-1» площею 63,2 кв.м. та тамбур літ. «а7» площею 4,6 кв.м. та м. Полтаві, в експлуатацію не приймались.

Законом України від 22.03.2018 року, що набрав чинності 20.04.2018 року «Про внесення зміни до п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо продовження терміну прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, замінено трьома новими абзацами такого змісту:

«Орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

-збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів;

-збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення».

Тобто, правові підстави для введення в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, врегульовано законодавством. Суд своїм рішенням не може підміняти дії та рішення інших органів державної влади, до повноважень яких входить, зокрема, вирішення технічних питань - прийняття в експлуатацію будівель та споруд.

При наявності рішення компетентного органу Державної архітектурно будівельної інспекції України про відмову у вчиненні певних дій, воно може оскаржено в судовому порядку в адміністративному судочинстві. В даному випадку компетентний орган, на який покладено законодавством введення самочинних будівель в експлуатацію, не залучено до участі в справі.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача, що виділ його частки у спільній частковій власності можливий, лише після введення самочинно збудованого майна в експлуатацію, в порядку передбаченому законодавством.

При встановлених обставинах справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи і надав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлений 26 червня 2020 року .

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ___________________Г.Л. Карпушин ______________ В.П.Пікуль