Справа №461/4911/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

з участю:

прокурора Машталяра Ю.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Горбаня О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 Голоюха Віктора Івановича (адреса: 79057, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85) в інтересах держави в особі Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79006, м. Львів, пл. Ринок, 1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), за участю третіх осіб: Комунального некомерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» (адреса місцезнаходження: 79034, м. Львів, вул. Навроцького, 23), Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» (адреса місцезнаходження: 79059, м. Львів, вул. Миколайчука, 9) про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах Львівської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Внаслідок ДТП потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження. ОСОБА_3 була госпіталізована до Комунального некомерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова», де перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 16.12.2018 року по 02.01.2019 року, а вартість її лікування становить 3 712, 88 грн. ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» в період з 17.12.2018 року по 23.01.2019 року, а вартість її лікування становить 13 142, 82 грн. Фінансування лікування проводилося за рахунок коштів міського бюджету та його вартість склала разом за двох осіб 16855, 70 грн. Прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Львівської міської ради витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.06 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні прокурор, представник Львівської міської ради та представник третьої особи позов підтримали та просять задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позов до суду не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2019 року (справа № 450/1217/19) визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян/а.с. 9-11/.

З вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.06.2019 року вбачається, що 16.12.2018 року ОСОБА_2 , близько 14.00 год., керуючи автомобілем марки «Рено Мастер», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку до м. Самбір, на 21 км. автодороги «Львів-Самбір», поблизу с.Підгайці Пустомитівського району Львівської області, порушив чинні вимоги «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме : п.п.1.2; 1.5; 2.3(б,д); 12.1; тобто був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до втрати контролю над рухом, і, як наслідок виїзду автомобіля на смугу зустрічного руху та зіткнення із автомобілем марки «НіссанНоте» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалась в напрямку до м. Львова.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Ніссан Ноте» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, а саме: травму лівої ноги у вигляді закритого перелому внутрішньої кісточки та розриву зчленування між малогомілковою та великогомілковою кістками з підвивихом стопи до ззовні, які відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, а саме: переломи кісток тазу-трансфорамінальний перелом крижової кістки зліва, лівої лобкової та сідничної кісток, закритого відламкового перелому обох кісток середньої третини лівого передпліччя, закриті переломи нижньої частини правої малогомілкової кістки та внутрішньої кісточки правого великогомілкової кістки з ушкодженням тібіофібулярного синдесмозу (з`єднання та півідвивихом правої стопи до ззовні, струсу головного мозку, забою нижніх відділів обох легень, забою селезінки, які відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я;

Отже, ОСОБА_2 , будучи особою, яка керує транспортних засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження відповідно, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно з положеннями ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Вказані положення закону надають Львівській міській раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоров`я, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України.

Згідно довідки КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 13.05.2020 № 6662 ОСОБА_3 , у зв`язку із отриманими травмами, перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 16.12.2018 по 02.01.2019 (17 ліжко-днів), а вартість її лікування становить 3 712 грн. 88 коп. /а.с.19/.

Відповідно до довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 23.04.2020 № 41 ОСОБА_4 , у зв`язку із отриманими травмами, перебувала на стаціонарному лікуванні у І травматологічному відділенні з 17.12.2018 по 23.01.2019 (38 ліжко-днів), а вартість її лікування становить 13 142 грн. 82 коп. /а.с.20/.

Загальна вартість лікування двох потерпілих складає 16 855,70 грн.

Частиною 1 ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Постановою Пленуму ВСУ № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні.

До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунального комерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» та КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити, з відповідача необхідно стягнути вартість за лікування потерпілих від кримінального правопорушення, оскільки вирок відносно ОСОБА_2 , яким його визнано винним у вчиненні злочину набрав законної сили, відповідач доказів на спростування позовних вимог не подав, розмір витрат на лікування підтверджений відповідними доказами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст.5, 12, 19, 81,82, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 1191,1206 ЦК України, ст. 89 Бюджетного Кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008, ) до місцевого бюджету, понесені КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» та КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину в розмірі 16 855 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (ДСА України) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Повний текст рішення проголошено 23.07.2020 року о 17 год. 00 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р.Юрків.