Справа № 194/629/20
Номер провадження 2/194/240/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Соколова Ю.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 23 червня 2020 року зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки її було подано з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Позивачу було надано строк для усунення недоліків 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалу суду про залишення позову без руху позивач отримала 26 червня 2020 року, про що свідчить поштове повідомлення, відповідно до якого позивач особисто отримала дану ухвалу.

02 липня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою та клопотанням про звільнення її від сплати судового збору у справі про розірвання шлюбу з доказами про матеріальний її стан.

В клопотанні про звільнення від сплати судового збору позивач зазначила, що вона не працює, перебивається тимчасовими заробітками, яких вистачає лише на продукти харчування, наразі вона перебуває у край скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Вирішуючи питання про звільнення позивача від сплати судового збору суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити її від сплати судового збору.

Вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Отже, суд має самостійно вирішити питання й про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору за умови існування належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача.

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан позивача для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на позивача.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору, оскільки з наданих документів, видно, що вона не отримувала дохід лише у 2018 році, а не на момент подачі позовної заяви до суду.

Надані позивачем документи не свідчать про наявність у позивача скрутного матеріального становища для цілей звільнення від сплати судового збору та не можуть свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема, для сплати судового збору.

А тому суд не вбачає підстав для звільнення від сплати судового збору.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З урахуванням наведеного, зазначені в ухвалі суду від 23 червня 2020 року недоліки позивач в повному обсязі не усунула.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підстави викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали суду направити позивачу для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю.І. Соколова