Справа № 361/5312/16-ц
Провадження № 2/361/1675/20
У Х В А Л А

18 серпня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі судді Селезньової Т.В., при секретарі Лопатинській С.А., з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в підготовчому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

встановив:

Позивач у первісно поданій позовній заяві просить суд стягнути з відповідачки суму 2478806грн., на відшкодування понесених ним витрат на будівництво, згідно ст.331 ЦК України. За змістом первісної позовної заяви - дана сума є половиною вартості частини незавершеного будівництвом об`єкту (89/100 часток) за адресою АДРЕСА_1 ., будівництво здійснене ним за його власні і спільні кошти подружжя.

У справі було ухвалено рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11.12.2019р. рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Справу ухвалою від 20.01.2020р. прийнято до розгляду і призначено в підготовче засідання на 5.03.2020р.

У підготовче засідання 5.03.2020р. позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій виклав позовні вимоги таким чином: 1.заборонити відповідачці вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 ; 2.визнати за позивачем право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна, використаних в процесі будівництва будинку за вказаною адресою.

07.07.2020р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій позовну вимогу виклав у такій редакції: в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з відповідача грошову компенсацію половини вартості 89/100 частин самочинно збудованого нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 ., у розмірі 2478806грн. За змістом вказаної заяви - фактично позивач змінює підставу позову у порівнянні з первісним позовом. (За первісним позовом підставою стягнення вказаної суми позивач зазначав відшкодування витрат на будівництво за ст.331 ЦК України, в уточненій заяві - стягнення вказаної суми позивач просить здійснити в порядку поділу спільного сумісного майна між подружжям.

При розгляді питання щодо можливості прийняття вказаних заяв суд бере до уваги наступне:

Оскільки у справі вже відбувся розгляд по суті з ухваленням рішення, і рішення скасоване в касаційній інстанції з направленням на новий розгляд до суду першої інстанції, то права позивача на подання заяви про зміну предмету або підстави позову, про збільшення або зменшення розміру позовних вимог (передбачене в ч.2 та 3 ст.49 ЦПК) - на даній стадії цивільного судового процесу обмежується і існує виключно в межах, наданих позивачу в частині 4 статті 49 ЦПК України. Виходячи з приписів ч.4 ст.49 ЦПК - на даній стадії розгляду позивач має право змінити предмет або підставу позову лише у разі , якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку зі зміною фактичних обставин.

Жодна з поданих позивачем заяв таким вимогам не відповідає.

Позивач 18.08.2020р. подав заяву , в якій просив не розглядати його заяву про зміну предмету позову від 5.03.2020р., та повернути заяву йому.

Враховуючи принцип диспозитивності у цивільному судочинстві і право позивача відкликати свою заяву, суд залишає без розгляду клопотання позивача про прийняття заяви про зміну предмету позову від 05.03.2020р. , відповідно задовольняє його клопотання про повернення такої заяви, та повертає вказану заяву позивачу згідно його заяви.

Щодо заяви від 07.07.2020р. про уточнення позовних вимог, то суд не вбачає підстав для її прийняття, виходячи з того, що подання заяви про уточнення позовних вимог ЦПК не передбачає. І у цьому сенсі позивачу слід визначитись з видом звернення з урахуванням приписів ч.4 ст.49 ЦПК України. Вказана заява має ознаки заяви про зміну підстав позову та зміну предмету позову, але суд не може робити висновки на припущеннях, оскільки саме позивачу надано право визначати спосіб захисту своїх прав і вид звернення до суду. крім того, вказана заява не містить у собі доводів та обгрунтувань у відповідності до приписів ч.4 ст.49 ЦК України, зокрема наявності зміни фактичних обставин, у зв`язку з якими виникла необхідність у поданні заяви, передбаченої ч.4 ст.49 ЦК України.

Позивач посилається на те, що вказаною заявою про уточнення позовних вимог він не змінює ні предмет ні підстави позову, а лише уточнює позовні вимоги і наводить додаткові обгрунтування, але таке твердження суперечить змісту поданої заяви, і виходить за межі прав, наданих позивачу частиною 4 ст.49 ЦПК України.

Таким чином, клопотання про прийняття заяви про уточнення позовних вимог задоволенню не підлягає.

Разом з тим, оскільки суд у справі призначив підготовче засідання, та з метою стимулювання сторін до належної процесуальної поведінки, належного виконання своїх процесуальних обов`язків та здійснення процесуальних прав, з метою недопущення зволікань та затягування строків розгляду справи та проведення підготовчого провадження, суд вважає за доцільне встановити сторонам кінцевий (присічний) строк подання наявних у них заяв по суті справи та з процесуальних питань.

Керуючись ч.4 ст. 49, ст.13, ст.189, ст.197 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову в редакції від 03.03.2020р. (вхідний від 05.03.2020р.) повернути позивачу без розгляду згідно його заяви (копію залишити у справі).

У клопотанні ОСОБА_1 про прийняття заяви про уточнення позовних вимог ( в редакції від 07.07.2020р.) відмовити. Заяву повернути позивачу, копію залишити у справі.

Встановити кінцевий строк подання всіх наявних заяв по суті справи, з процесуальних питань та доказів - 15 днів. Роз`яснити порядок подання документів, обов`язок завчасного пересилання документів іншій стороні, роз`яснити положення ч.4 ст.49 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 19 серпня 2020р.

Суддя Т.В. Селезньова