ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 липня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/1209/19

Головуючий у першій інстанції - Шаповал З. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/733/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бечка Є.М.,

суддів - Губар В.С., Євстафіїва О.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

дата складання повного тексту рішення, місце його ухвалення - 04 березня 2020 року м.Сновськ,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 жовтня 2011 року у розмірі 38380 грн 58 коп. станом на 31 жовтня 2019 року, яка складається з наступного: 614 грн 36 коп. - заборгованість за кредитом; 34562 грн 38 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 900 грн - заборгованість за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1803 грн 84 коп. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 26 жовтня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зміна кредитного ліміту визначена п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, а підписання договору є прямою і безумовною згодою ОСОБА_1 щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які розміщені на сайті банку, також Умовами та Правилами визначена можливість банку самостійно змінювати тарифи. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк (п.1.1.7.11 Договору).

Заочним рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанку» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 614 грн 36 коп. заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2011 року та судові витрати.

Суд першої інстанції, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначив, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення умов договору у виді сплати пені та розмір процентів, проте, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що відповідач повинен виконати зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів (тіло кредиту).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Сторона позивача зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що відповідачем 26 жовтня 2011 року також було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». У даній довідці зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом - 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені, розмір штрафів. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Ухвала про відкриття апеляційної скарги та сама апеляційна скарга були направлені за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 та отримана ним особисто 21 квітня 2020 року, проте відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що в день підписання заяви про отримання кредиту ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування. Представник просив взяти до уваги новий розрахунок заборгованості за договором за ставкою 2,5% на місяць (30% річних).

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.9).

У тексті вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 погодився із тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Зазначено, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

З наданої Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, вбачається, що відповідач підписав вказану Довідку 26 жовтня 2011 року. Дана довідка містить умови кредитування, зокрема визначена процентна ставка - 2,5 % на місяць, та зазначена під номером 250905487 (а.с.10).

З наданого Банком розрахунку заборгованості (а.с.6-8) вбачається, що станом на 31 жовтня 2019 року загальна заборгованість відповідача по наданому кредиту складає 38380 грн 58 коп., з якої 614 грн 36 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 34562 грн 38 коп. - загальний залишок заборгованості за відсотками, 900 грн - заборгованість за пенею, 2303 грн 84 коп. - заборгованість по судовим штрафам.

Також суду першої інстанції було надано копію паспорту ОСОБА_1 (а.с.35) та копію Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті Банку (а.с.11-34), довідку Банку, згідно якої ОСОБА_1 видано картку № НОМЕР_1 терміном дії 09/15 (а.с.70).

Банком до апеляційного суду надано уточнений розрахунок заборгованості за договором, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31 жовтня 2019 року (а.с.121-126). В даному розрахунку зазначено, що загальний залишок заборгованості за наданим за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 614 грн 36 коп., загальний залишок заборгованості за відсотками - 890 грн 37 коп., штраф (фіксована складова) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 75 грн 24 коп., а разом - 2079 грн 97 коп.

Інших доказів, які б містили відомості щодо предмету доказування ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує зазначене судове рішення лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та штрафів, з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц, де визначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується, тому колегія суддів не переглядає судове рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення тіла кредиту та відмовлених позовних вимогах про стягнення заборгованості за пенею.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків є помилковим, оскільки, відповідач, підписуючи 31 жовтня 2011 року Анкету-заяву, також підписав довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитного договору.

Проте суд першої інстанції не надав правової оцінки даній довідці, хоча нею визначено розмір відсотків. Доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Разом з тим, протягом спірного періоду позивач неправомірно, в односторонньому порядку, всупереч вимогам ст.10561 ЦК України, неодноразово змінював процентну ставку, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим суду першої інстанції.

При поданні апеляційної скарги, позивачем здійснено перерахунок заборгованості з урахуванням визначеної довідкою процентів 2,5% на місяць та штрафів - 500 грн фіксована складова + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.

Апеляційний суд, за вказаних обставин приймає до уваги наданий стороною позивача уточнений розрахунок заборгованості, в якому проведено нарахування відсотків та штрафів у передбаченому договором розмірі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява №17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява №20372/11, §65).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків та штрафів скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь банку за період з 26 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2019 року заборгованість по відсотках, виходячи із розміру відсоткової ставки 2,5 % на місяць, в сумі 890 грн 37 коп., а також штрафи: фіксована частина - 500 грн, процентна складова - 75 грн 24 коп.

Крім того, ст.141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позов АТ КБ «ПриватБанком» було сплачено судовий збір в сумі 1921 грн та, враховуючи, що апеляційний суд змінює розмір стягнутої суми за кредитним договором, задовольнивши позовні вимоги банку частково, практично на 5,5%, слід також змінити рішення суду першої інстанції і в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 судового збору на користь банку, стягнувши з відповідача 105 грн 65 коп. (1921 х 5,5%).

Також, враховуючи, що задоволена частково апеляційна скарга банку, слід пропорційно стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 158 грн 48 коп. (2881,50 х 5,5%) у відшкодування сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч.4, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом та штрафів, змінити в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; ) заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 890 грн 37 коп. та штрафів в сумі 575 грн 24 коп. за період з 26 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2019 року, а разом 1465 (одна тисяча чотириста шістдесят п`ять) грн 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; ) 105 (сто п`ять) грн 65 коп. на відшкодування судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; ) 158 (сто п`ятдесят вісім) грн 48 коп. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: