справа №619/4277/18
провадження №2/619/51/20
У Х В А Л А

06 липня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря

судового засідання - Мєщан І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі

цивільну справу за позовом

Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки», де у якості третіх осіб є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

позову про збільшення розміру позовних вимог Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан»,

позову про збільшення розміру позовних вимог Державного агентства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан»,

встановив:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки», де у якості третіх осіб є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

позовом про збільшення розміру позовних вимог Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан»,

позовом про збільшення розміру позовних вимог Державного агентства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан»,

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального провадження.

03.04.2019 до Дергачівського районного суду Харківської області звернувся із позовом про збільшення позовних вимог представник Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан».

08.04.2019 до Дергачівського районного суду Харківської області звернувся із позовом про збільшення позовних вимог представник Державного агентства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан».

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 березня 2020 року провадження справу призначено до судового розгляду на 15 квітня 2020 року.

У судове засідання 15 квітня 2020 року представник позивача Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» за збільшеними позовними вимогами ОСОБА_4 та представник позивача Державного агентства лісових ресурсів України за збільшеними позовними вимогами не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяву про відкладення справи не надали.

У судове засідання 06 липня 2020 року представник позивача Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» за збільшеними позовними вимогами ОСОБА_4 та представник позивача Державного агентства лісових ресурсів України за збільшеними позовними вимогами не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від адвоката Муха А. І. надійшло клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку запровадженням карантину.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5 статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частина 1 статті 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 210 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, в їх системному зв`язку, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Так, у п.41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява №8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Положення пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положенням статті 223 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (пункт 2 частини другої). При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності або він не повідомив про причини неявки, суд залишає заяву без розгляду.

Суд зазначає, що постановою КМУ від 20 травня 2020 за № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» передбачено послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється, зокрема, пасажирські перевезення автомобільним транспортом, перевезення пасажирів метрополітеном, перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому).

Отже, як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторона позивачів за збільшеними позовами була належним чином повідомлена про всі судові засідання, є підтвердження про обізнаність розгляду справи в суді всіма учасниками справи та враховуючи, що відбулося послаблення заходів, а заяви від сторони позивачів за збільшеним позовом про відкладення розгляду справи без надання належних та допустимих доказів поважності відсутності в судових засідання і те, що справа з 24.10.2018 перебуває на розгляді в суді, дає суду можливість встановити не добросовісне користування процесуальними правами та зловживання процесуальними правами. Тим більше, що представник позивача Державного агентства лісових ресурсів України за збільшеним позовом після надання позову в судове засідання не з`являвся у 2019-2020 році.

Крім того суд зауважує, що утримання від участі в судових засіданнях під час карантину носив рекомендований характер, а не обов`язковий. Дергачівський районний суд Харківської області не зупиняв свою роботу, судові засідання відбувались та відбуваються за визначеними датами та часом призначення. Судом було враховано ситуацію з транспортним сполучення та призначено справу після встановленого обмеження, який послабив дію карантину та відновив транспортний рух.

Системний аналіз положень Цивільно-процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

У зв`язку із наведеним вище, враховуючи, що представники позивачів за збільшеними позовами Державного агентства лісових ресурсів України та Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» 15 квітня 2020 року та 06 липня 2020 року не з`явились в судові засідання без поважних причин. На порушення вимог чинного законодавства, сторона позивачів за збільшеними позовами неналежним чином користується наданими процесуальними правами, оскільки справа протягом тривалого часу, перебуває у провадженні Дергачівського районного суду Харківської області, а також враховуючи відсутність підтвердження поважності причин неявки в судові засідання представників позивачів за збільшеним позовом, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (частина друга статті 257 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарадчій кімнаті. Ухвали суду, постановлені окремим процесуальним документом, підписуються суддею і приєднуються до справи.

Керуючись п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов про збільшення розміру позовних вимог Державного підприємства «Харківська науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан» - залишити без розгляду.

Позов про збільшення розміру позовних вимог Державного агентства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 «про скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, скасування права власності на житловий будинок, зобов`язання приведення майна у первісний стан» - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. Ю. Кононихіна