ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3293/20 Справа № 205/2655/19 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Мамедової О.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на заочне рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 16.02.2011 року банк надав ОСОБА_1 (далі - Відповідач) кредит у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 26.02.2019 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 13 974 грн. 85 коп., де заборгованість за тілом кредиту 3 854 грн. 24 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 735 грн. 59 коп., заборгованість по пені за прострочене зобов`язання 5 193 грн. 36 коп., заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 00 коп. 1 050 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 641 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова).

У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № б/н від 16.02.2011 року у розмірі 13 974 грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, в наданому розрахунку заборгованості вказані суми процентів, пені та інших сум, відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердив ознайомлення та згоду з умовами та правилами надання банківських послуг, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідач правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2011 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 26.02.2019 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 13974,85 грн, яка складається із наступного: 3854,24 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2735,59 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість по пені за прострочене зобов`язання 5 193 грн. 36 коп.; заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 00 коп. 1 050 грн. 00 коп.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 641 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, окрім не підписання Умов та правил надання банківських послуг відповідачем, посилався на відсутність доказів розміру наданого кредиту, що не дає можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів, пені та штрафів, так і відповідно погодження між сторонами тих істотних умов договору, на підставі яких банк звертається до суду із вказаним позовом.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи сама анкета-заява не містить будь-яких даних, які підтверджували розмір встановленого банком кредитного ліміту відповідачеві, отримання ним кредитної картки, її тип, строк її дії, а також відсоткову ставку та ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 638 ЦК України -договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Як вже було зазначено вище в анкеті-заяві від 16 лютого 2011 року відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення кредитного ліміту, визначення розміру процентів, пені, тощо, а тому доказів укладення відповідачем та позивачем кредитного договору б/н від 16 лютого 2011 року з встановленим кредитним лімітом 4 000 грн. 00 коп. позивачем, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, які зазначені в позовній заяві та доказів, що саме такі умови та правила надання банківських послуг, які надані позивачем, є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту не надано.

Аналогічні правові позиції висловлені в ухвалах Верховного Суду України від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15), від 22.03.2017 року (№ 6-2320цс16), та постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року (№ 61-787св18), від 24.05.2018 року (№ 61-5247св18), від 13.06.2018 року (№ 61-5191св18).

Таким чином, позивачем в порушення вимог ч.1ст. 1050 , ст. 526, 527, 530 ЦК України, не доведено суду, як надання позичальникові грошових коштів у розмірі 13 974 грн. 85 коп., так відповідно і погодження між сторонами тих істотних умов договору, на підставі яких банк звернувся до суду із вказаним позовом

Доводами апеляційної скарги вказані висновки суду першої інстанції не спростовані, фактично доводи скарги зводяться до цитування норм діючого законодавства та повторення обґрунтування вимог, викладених в позовній заяві.

Оскільки, доводи апеляційних скарг та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. 376 ЦПК України підстави для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова