г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5042/19
Номер провадження 2/213/659/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

за відсутності сторін

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за зобов?язанням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договірними зобов?язанням, в обґрунтування якого зазначає, що 22 липня 2019 року між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу №1400097/406979 по виготовленню та встановленню ПВХ конструкцій - вікон в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість товару та роботи - 16 487,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме виготовив та встановив вікна ПВХ у визначений договором строк. Відповідач зобов`язання щодо оплати по договору не виконала в повному обсязі, сплатила лише частину вартості товару. 31 жовтня 2019 року відповідач надала розписку про визнання боргу по договору на суму 8487 грн. та зобов`язалась розрахуватись до 01 листопада 2019 року, однак обіцянки не виконала. На телефонні дзвінки не відповідає, уникає позивача. На письмову претензію щодо сплати боргу, позивач відповіді від відповідача не отримав. Відповідно до п.4.4 укладеного Договору, за порушення строку оплати товару передбачена сплата постачальнику пені в розмірі 1% від вартості не оплаченого або невчасно оплаченого товару за кожен день прострочки або несплати. Просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в сумі 8 487,00 грн. та пеню в розмірі 3 904,00 грн.

Позивач в судове засіданні не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщена своєчасно за вказаною в позовній заяві адресою, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в її відсутності, відзиву на позов не надала.

На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

22 липня 2019 року між замовником ОСОБА_2 та виконавцем суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №1400097/406979 відповідно до якого виконавець зобов`язується здійснити поставку ПВХ конструкцій, а замовник сплатити та прийняти готові вироби згідно умов договору. Умовами договору передбачено, що замовник зобов`язана з моменту підписання договору сплатити 6000 грн, а після виконання поставки замовлення здійснити повний розрахунок по договору, доплативши 10487 грн. не пізніше 22 жовтня 2019 року. Відповідно до п.4.4 укладеного Договору, у випадку невиконання замовником 3,6 договору (здійснення повного розрахунку по договору до 22 жовтня 2019 року) замовник зобов`язаний сплатити виконавцю неустойку в розмірі 1% від вартості даного договору н за кожен день прострочки (а.с.5).

Позивачем виконано замовлення №144 від 22 липня 2019 року на виготовлення металопластикових конструкцій за адресою відповідача: АДРЕСА_1 , здійснено розрахунок вартості виробів. Загальна вартість виконання замовлення 16487,72 грн. Замовлення підписано сторонами договору, що свідчить про погодження виду, розмірів металопластикових конструкцій та вартості замовлення (а.с.6).

Як зазначає позивач, він виконав умови договору, виготовив та встановив в квартирі відповідача метапластикові вікна згідно умов договору в обсязі та в обумовлений строк

Згідно копії розписки ОСОБА_2 , складеної 31 жовтня 2019 року остання зобов`язалась здійснити повний розрахунок по договору №1400097 в сумі 8487 грн не пізніше 01 листопада 2019 року (а.с.8).

05 листопада 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію на загальну суму 8300 грн, з яких 6487 грн заборгованість за договором, 1813 грн. - нарахована пеня згідно п.4.4 укладеного Договору (а.с. 9,10).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог статей 525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від його виконання не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст.656 ЦПК України).

Відповідно до положень статтей 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та у строк, встановлений цим договором . Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 статті 129 Конституції України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так із наданих позивачем доказів встановлено факт укладення договору між сторонами щодо придбання відповідачем металопластикових конструкцій. Договором визначено вартість металопластикових конструкцій, строк їх поставки, строк та сума оплати повної вартості виробів. Однак на підтвердження факту виконання договору стороною виконавця - позивача у справі, суду не надано жодного доказу (акту виконаних робіт тощо).

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем надано розписку відповідача із зобов`язанням здійснити повний розрахунок за договором в сумі 8487 грн. не пізніше 01 листопада 2019 року, однак вказана розписка не є належним доказом виконання умов договору позивачем та не підтверджує часткове виконання умов договору відповідачем щодо часткової оплати за договором.

Крім того, згідно з умовами договору купівлі-продажу замовник зобов`язалась здійснити повний розрахунок за договором в розмірі 10487 грн. Як видно із претензії від 05 листопада 2019 року заборгованість відповідача за поставку товару становить 6487 грн, а згідно позову, складеного 16 грудня 2019 року, заборгованість по оплаті за умовами Договору складає 8487 грн. Таким чином, розрахунок заборгованості за позовом не співпадає з наявними доказами у справі.

Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами сплату відповідачем частини заборгованості та її розмір. Будь-яких чеків, квитанції, прибуткових ордерів, або інших платіжних документів, які б підтверджували здійснення відповідачкою попередньої оплати за договором, встановленої в розмірі 6000 грн та часткової оплати вартості металопластикових конструкцій після виконання позивачем їх поставки (установки) суду не надано та про їх наявність в позові не зазначено.

У зв`язку з недоведеністю права на стягнення суми заборгованості за договором, вимоги про стягнення суми пені є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Таким чином, в порушення ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо належного виконання ним умов договору купівлі-продажу, прострочення оплати з боку відповідача та можливості застосування до вказаних правовідносин наслідків порушення зобов`язання.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 611, 629, 655, 662-664, 692 ЦК України, ст.ст. 4,10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 279, 280, 352, 354, 355 ЦПК України,суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за зобов?язанням - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП не відомо.

Дата складення повного тексту судового рішення - 12 серпня 2020 року.

Суддя О.В. Алексєєв