22-ц/804/2160/20
242/1607/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/1607/20

Номер провадження 22-ц/804/2160/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б., ¬¬¬¬¬¬¬¬¬¬¬¬¬

секретар судового засідання Галстян Г.Г.,

сторони :

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне підприємство «Селидіввугілля»

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020року, у складі судді Хацько Н.О.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили. Заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи не подали (а.с.78,80,86).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ДП «Селидіввугілля» просило розглянути справу без участі їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Селидіввугілля» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії і просив визнати дії відповідача неправомірними по нарахуваннях за листками непрацездатності за період з листопада 2008 року по 11 березня 2009 року; чергової відпустки січень 2009 року; по незбереженню середньої заробітної плати з 19 лютого 2009 року по 27 лютого 2009 року, розрахункових нарахувань при звільненні з ВП «Шахта «Курахівська» за березень 2009 року; виплат вихідної допомоги, як не відповідаючих чинному законодавству, так всіх Законів України, КЗпП України при встановленні і знаходженні його, як робітника по профзахворюванню за час роботи 23 роки у відповідача, коли за робітником зберігається середньоденна заробітна плата, яка є підставою нарахування середньомісячного заробітку з якого виходять всі вказані виплати; спонукати відповідача з приводу нарахувань за листками непрацездатності за період з листопада 2008 року по 11 березня 2009 року, чергової відпустки січень 2009 року, по збереженню середньої заробітної плати з 19 лютого 2009 року по 27 лютого 2009 року, розрахунковим нарахувань при звільненні з ВП «Шахта «Курахівська» виплат вихідної допомоги, провести перерахунок з виходом на середньоденну заробітну плату березень 2009 року, згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2010 року у справі № 22ц-12391/2010 встановленої середньої заробітної плати 159 грн 25 коп. на час звільнення березень 2009 року.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, судом уже постановлено рішення, яке набрало законної сили. Що стосується вимог ОСОБА_1 про спонукання відповідача на виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2010 року справа №22ц-12391/2010, то позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права.

З висновками суду не можна не погодитися.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду відповідає вимогам закону.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Зазначена у пункті 2 частини першої ст. 186 ЦПК України підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті, а тому наявність у тотожному спорі рішення суду, що набрало законної сили, є перешкодою для повторного звернення до суду з таким самим позовом.

У тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового

рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, необхідність застосування вказаної норми обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме, тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), пункт 52).

Зі справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2010 року була задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 , скасовано рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 червня 2010 року та стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку 15447,25 грн (а.с.3-5).

На підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18 квітня 2011 року, визнано дії ДП «Селидіввугілля» ВП шахти «Курахівська» щодо невиконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2010 року неправомірними та зобов`язано відповідача виконати це рішення (а.с.6).

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31 липня 2013 року (справа № 242/2497/13-ц, провадження № 2/242/786/13) відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля» ВП шахти «Курахівська» про визнання дій відповідача не правомірними по нарахуванням нижче 159 грн 25 коп. на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2010 року по справі № 22ц-12391/10 згідно визнаної, встановленої середньої заробітної денної плати 159 грн 25 коп. за листами непрацездатності за період з березня 2008 року по 11 березня 2009 року (по день звільнення), за чергову відпустку у січні 2009 року, по зберіганню середньої заробітної плати з 19 лютого 2009 року по 27 лютого 2009 року, розрахункових нарахувань при звільненні, вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію з 11 березня 2009 року, кінцевого розрахунку 31 липня 2009 року; стягненню з відповідача по нарахуванням по листам непрацездатності за період не роботи з березня 2008

року по 11 березня 2009 року, за черговою відпусткою - січень 2009 року, по зберіганню середньої заробітної плати з 19 лютого 2009 року по 27 лютого 2009 року, розрахункових нарахувань при звільненні 11 березня 2009 року, вихідної допомоги у зв`язку із виходом на пенсію, кінцевого розрахунку по 31 липня 2009 року (а.с.9-10).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2013 року рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31 липня 2013 року скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 25 вересня 2013 року(а.с.11-13).

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, що оскаржується, у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обставини, які наведені ОСОБА_1 в даному позові, ідентичні тим, які вже були предметом судового розгляду, та за наслідком розгляду цих вимог було ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили, і позивачем не визначені нові, відмінні від тих, які вже були розглянуті судами, вимоги та відповідні нові обставини, якими такі вимоги обґрунтовуються, тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права, незгодою із висновками суду першої інстанції та їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування законного судового рішення.

Переглядаючи судове рішення в частині вимог ОСОБА_1 про спонукання відповідача до виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2010 року колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду про неможливість розгляду цих вимог є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам права.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» («Brumarescu v. Romania»), п. 61).

Таким чином, рішення суду в цивільній справі, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суд першої інстанції, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування відповідно до ст.263 ЦПК України, зробив правильний висновок, що в обраний позивачем спосіб не буде сприяти усуненню юридичного конфлікту, оскільки законом визначено порядок виконання рішення суду та відповідальність за його невиконання і позивач не позбавлений можливості використати для захисту свого інтересу засоби передбачені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про відмову у відкритті провадження з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 02 липня 2020 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

О.М.Пономарьова

Т.Б.Ткаченко