Постанова

Іменем України

30 липня 2020 року

м. Київ

справа № 199/3811/16-ц

провадження № 61-47458св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Амур-Нижньодніпровська районна у місті Дніпропетровську рада,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 червня 2017 року в складі судді Скрипник О. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року в складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпро від 15 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Амур-нижньодніпровська районна у місті Дніпропетровську рада, в якому просила встановити факт родинних відносин між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати за нею право власності на 1/8 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, проте не оформив спадкові права після померлого ОСОБА_3 .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько її чоловіка, ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 мати чоловіка - ОСОБА_5 .

В шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не перебували. За життя ОСОБА_3 склав на сина - ОСОБА_4 заповіт, яким заповів йому свій будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті батька та йому державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/8 частини вказаного домоволодіння, на 1/8 частину домоволодіння свідоцтво про на спадщину не видавалося. Крім ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_3 є також дочка померлого ОСОБА_2 , проте вона спадщину не прийняла. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на 7/8 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлого ОСОБА_4 , спадщину після його смерті прийняла та оформила спадкові права на 7/8 частини домоволодіння вказаного домоволодіння.

Проте на 1/8 частину вказаного вище житлового будинку позивач спадщину не оформила, оскільки її чоловік за життя спадкові права на 1/8 частину домоволодіння не оформив з незалежних від нього причин.

Крім того, у ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості оформити спадкові права після смерті чоловіка.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнавши, що ОСОБА_3 доводився батьком ОСОБА_4 ;

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , який складається: житлового будинку А-1; літньої кухні Б; сараю В; погрібу п/д В; уборної, душу - Г, Д; огорожі - №1,2; колодязя -№3,к; мощення - I, загальною площею 71,4 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, проте не оформив свої спадкові права після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Суди виходили з того, що померлий ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті свого батька, завчасно звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадкування за заповітом лише на 7/8 частин спірного будинку, а вже після смерті ОСОБА_4 прийняла цю спадщину позивачка. Крім того, факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджено матеріалами справи та встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 .

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що вона не була повідомлена належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання, в якому ухвалене рішення суду першої інстанції, суди попередніх інстанцій належним чином не врахували, що: вона прийняла спадщину після батька - ОСОБА_3 на підставі пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року); спадкова справа була відкрита на ОСОБА_3 , а не ОСОБА_6 ; після смерті матері - ОСОБА_5 вона протягом шести місяців звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Предметом касаційного оскарження є рішення судів попередніх інстанцій в цій справі в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а тому відповідно до вимог статті 400 ЦПК України (в редакції станом на 07 лютого 2020 року) касаційний перегляд буде здійснюватися в цих межах.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У лютому 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_7 , який є правонаступником ОСОБА_1 , надійшов відзив,в якому заявник просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржені рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року справу призначенодо судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з таких підстав.

Згідно частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

На підставі частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що дані про належне повідомлення ОСОБА_2 про час і місце судового розгляду в суді першої інстанції відсутні, оскільки даних про направлення та отримання повістки про судове засідання на 21 червня 2017 року на 8 год 20 хв на адресу відповідача матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_2 свідчить, що в апеляційній скарзі (а. с. 222 том 1) вона зазначала щодо її неповідомлення судом першої інстанції про судове засідання, призначене на 21 червня 2017 року, в якому було ухвалено судове рішення, що оскаржується.

Проте суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук