Справа № 627/455/20
Номер рядка звіту 30
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

"01" липня 2020 р. смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

при секретарі Коломієць Н.Д.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Я.М. про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Я.М. про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

30 червня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій прохала накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), що належить відповідачу на підставі договору дарування.

В обґрунтування представник позивача зазначила, що ОСОБА_2 подана позовна заява до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Так, на підставі договору дарування від 01.11.2017 року будинку з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Харитоновою Я.М., зареєстрованим за № 5326 вищевказаний будинок знаходиться у власності відповідача ОСОБА_3 .

В зв`язку з тим, що існує ризик того, що відповідач може продати вказаний будинок та таким чином зробити неможливим виконання рішення суду, прохала суд накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та доданих документів, а також оцінивши обґрунтування заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні бути реалізовані лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Інструмент забезпечення позову насамперед призначений бути заходом проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

З врахуванням того, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, тому суд вважає, що вжиття такого заходу як забезпечення позову є доцільним і необхідним до ухвалення рішення у даній цивільній справі, з метою забезпечення недопущення небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам сторін та може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що такий захід забезпечення, як накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно, є необхідним заходом для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на вищевказане майно до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява про забезпечення позову у спосіб визначений в даній заяві підлягає задоволенню, враховуючи: предмет спору та позовних вимог їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачем, правомірність набуття якого оспорюється.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не спричинить відповідачу ОСОБА_3 збитків, а тому і відсутні підстави для застосування судом зустрічного забезпечення позову відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Заборонити Краснокутській державній нотаріальній конторі Харківської області та приватним нотаріусам Краснокутського районного нотаріального округу Харківської області, вчиняти дії, пов`язані з відчуженням чи укладанням інших угод щодо: житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Копію ухвали направити до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області для виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя В.А.Каліберда