Провадження № 4-с/638/167/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньов А.С., Державне підприємство «Сетам» про визнання дій державного виконавця неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скарга подана з дотриманням вимог 447-449 ЦПК України.

Разом зі скаргою, ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив зупинити реалізацію майна: двокмінатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,шляхом електронних торгів ДП «Сетам»-лот №435721 до розгляду даної скарги. Також, заявником подано заяву про зупинення стягнення у виконавчому провадженні №61845330 на підставі виконавчого листа від 09.04.2020, виданого у справі №638/11860/15-ц до розгляду скарги на дії державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали скарги, заяву про зупинення виконавчого провадження та заяву про зупинення реалізації майна, приходить до наступного.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку(ст. 150 ч. 1 п. 6 ЦПК України).

Вищевказані загальні положення про забезпечення позову необхідно враховувати і при розгляді заяви про забезпечення скарги на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) -сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно доцього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців(ч. 1 ст. 5 Закону).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. При розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженням суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду (ст. 34 ч. 1 п. 2, ч. 2 Закону).

З огляду на викладене вимога ОСОБА_1 про зупинення реалізації майна не підлягає задоволенню.

Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону), суд може зупинити саме стягнення на підставі виконавчого листа.

З огляду на вищевикладене, враховуючи вищенаведені вимоги скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, зокрема враховуючи те, що в межах цієї скарги розглядається питання правомірності винесення в рамках виконавчого провадження постанови про передачу арештованого майна для реалізації, суд вважає обґрунтованою та співмірною вимогам скарги вимогу заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом № 638/11860/15-ц

Отже, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині зупинення стягнення у виконавчому провадженні №61845330.

Керуючись ст. ст. 447-449 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Прийняти скаргу ОСОБА_1 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Березньов А.С., Державне підприємство «Сетам» про визнання дій державного виконавця неправомірними

Призначити судове засідання по справі на 09 листопада 2020 о 15-00 годині в приміщенні суду за адресою: пр. Перемоги, буд. № 52 В каб. 216 (другий поверх).

Зобов`язати уповноважену особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати належним чином завірену копію виконавчого провадження з виконання вироку №61845330 з виконання виконавчого листа №638/11860/15-ц.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №61845330 на підставі виконавчого листа від 09.04.2020, виданого у справі №638/11860/15-ц до розгляду скарги на дії державного виконавця по суті.

Ухвала підлягає оскарженню лише в частині зупинення стягнення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

СУДДЯ І.В. Семіряд