ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Провадження №6/756/113/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

представника боржника адвоката Ткаченко Я.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 140,27 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн., на виконання якого були видані два виконавчих листи.

Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужука П.П. від 18.11.2019, на підставі заяви представника стягувача відкрито виконавче провадження №60622613 про примусове виконання рішення суду.

ОСОБА_1 вказує, що 30.10.2018 нею було виконано рішення суду у добровільному порядку про що було повідомлено ПАТ КБ «ПриватБанк».

Посилаючись на те, що у неї повністю відсутній обов`язок виконання зобов`язання перед кредитором внаслідок його добровільного виконання та припинення, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист виданий на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києві від 20.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18140,27 грн.

Також просила зупинити виконавче провадження №60622613 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києві від 20.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18140,27 грн., витребувати виконавчий лист №756/10787/17 та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати на правову допомогу.

Представник боржника в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, подав до суду письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення заяви в повному обсязі, оскільки заява є необґрунтованою. Вказував, що укладений між банком та боржником кредитний договір не був визнаний судом припиненим, розірваним, недійсним чи виконаним, а твердження боржника про виконання нею своїх зобов`язань 30.10.2018 саме на підставі виконавчого листа не відповідають дійсності, оскільки виконавчий лист було видано представнику банку лише 21.08.2019. Крім того, представник стягувача зазначив, що витрати на правову допомогу є необґрунтованими та завищеними, адже згідно акту виконаних робіт адвокатом вчинено таку дію як отримання судового рішення в той час, як судове рішення за вказаною заявою ще не ухвалювалось.

В рамках ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви не є перешкодою для її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2018 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 18140,27 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн.

На виконання вказаного рішення Оболонським районним судом м. Києва за заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» 21.08.2019 видано два виконавчих листи №756/10787/17.

Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стужука П.П. від 18.11.2019 відкрито виконавче провадження №60622613 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18140,27 грн.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями ст.ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

У відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч.2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Як убачається з матеріалів заяви, 30.10.2018, тобто ще до видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 погашено заборгованість визначену рішенням суду від 20.08.2018 в розмірі 18140,27 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 30.10.2018 у зв`язку з чим зобов`язання боржника вважається відсутнім повністю у зв`язку з добровільним його виконанням та відповідно припиненням.

Зі змісту вказаної квитанції також убачається, що погашення заборгованості здійснено боржником за тими ж реквізитами, які були зазначені банком у заяві про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2019 під час пред`явлення виконавчого листа №756/10787/17 до виконання (а.с.224).

Оскільки зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати боргу за кредитним договором припинились внаслідок добровільного виконання зобов`язання поза межами виконавчого провадження шляхом сплати суми визначеної рішенням суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа №756/10787/17, виданого 21.08.2019 Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18140,27 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог про зупинення виконавчого провадження та витребування виконавчого листа суд зазначає, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є достатнім способом захисту прав заявника як боржника у виконавчому провадженні, тому не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог.

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.3 ст. 39 цього Закону у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до ч.1 ст. 40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Суд також не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на наступне.

Так, з акту виконаних робіт №4 до додатку №4 від 29.11.2019 до договору №12-09/19 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 12.09.2019 (а.с.222, зворот) убачається, що адвокатське об`єднання виконало, а ОСОБА_1 прийняла роботу, яка включає: написання позовної заяви до суду, формування пакету документів до позовної заяви, направлення позовної заяви з додатками, написання процесуальних документів та отримання судового рішення.

Зі змісту вказаного акту виконаних робіт убачається, що всі дії, які були здійснені адвокатським об`єднанням, стосувалися звернення ОСОБА_1 до суду саме з позовною заявою, а не з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Написання, подача позовної заяви та ведення справи за нею не має відношення до розгляду даної заяви.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст. 48 ЦПК України).

За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою керувалася положеннями розділу VI Глави 3 ЦПК України, який стосується вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), а не розгляду судом конкретного спору про право цивільне.

Аналіз норм ст. 432 ЦПК України свідчить про те, що ОСОБА_1 , після набрання рішення суду законної сили набула статус боржника, а ПАТ КБ «Приватбанк» - стягувача.

Вказаний процесуальний статус сторін свідчить про те, що підстав для стягнення таких витрат в межах ст. 137 ЦПК України, немає.

Таким чином, враховуючи викладене, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 432, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №756/10787/17 виданий Оболонським районним судом м. Києва 21.08.2019 у цивільній справі ун. №756/10787/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08.06.2020

Суддя О.В. Диба