ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м.Суми

Справа №589/1863/13-ц

Номер провадження 22-ц/816/857/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Литвинко Т.В. в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення виготовлено 23 січня 2020 року -

В С Т А Н О В И В :

28 березня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , який в подальшому був замінений належним відповідачем ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка по лінії батька ОСОБА_5 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_3 як спадкоємець четвертої черги за законом.

Зазначає, що рідний брат ОСОБА_5 ОСОБА_6 , який є його батьком, помер у 2004 році, отже за правом представлення він відноситься до другої черги спадкоємців за законом спадщини ОСОБА_5 .

Оскільки він з 1994 року постійно проживає в Ізраїлі, про смерть тітки йому ніхто не повідомив, тому він з поважних причин не зміг вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Посилаючи на вказані обставини, просить визначити для нього додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його тітки.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 08 січня 2020 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги вказує, що він проживає на значній відстані від м. Шостки, а саме в Ізраїлі, що Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 визнав поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Вказує, що суд не врахував той факт, що ОСОБА_3 , приймаючи спадщину після смерті ОСОБА_5 , умисно приховав від нотаріуса інформацію про ще одного спадкоємця. В свою чергу, нотаріусом, в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5, не було вжито заходів для його повідомлення про наявність спадкової справи, в тому числі шляхом публічного оголошення чи повідомлення у пресі.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає про безпідставність викладених в апеляційній скарзі вимог позивача, оскільки доводи, на які він посилається, були досліджені та оцінені судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_4 , які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_6 (а. с. 4 т. 1).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є рідними братом та сестрою (а. с. 5, 44 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (а. с. 6 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а. с. 24 т. 1).

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 12 жовтня 2011 року встановив факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 1995 року до відкриття спадщини після смерті останньої (а. с. 25 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 1998 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 26, 27 т. 1).

16 грудня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Шосткинської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та вкладів, зазначивши, що спадкоємців 1, 2, 3 черги немає (а. с. 23 т. 1).

В Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру вказано, що спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_5 заведена 16 грудня 2011 року та 21 березня 2012 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом №371 та №372 (а. с. 21 т. 1).

У довідці ТОВ «Жилкомсервіс» м. Шостки від 24 грудня 2011 року вказано, що ОСОБА_7 з 02 грудня 2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 також була зареєстрована за вказаною адресою по день смерті (а. с. 28, 29 т. 1).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року встановлено, що ОСОБА_3 з 1995 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу та є спадкоємцем четвертої черги за законом.

На ім`я ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом №371 та №372 від 21 березня 2012 року на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією відповідно (а. с. 31 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер (а. с. 111 т. 1).

Правонаступник ОСОБА_8 ОСОБА_2 25 жовтня 2013 року уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка йому належала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2013 року №2804 (а. с. 112 т. 1).

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області заочним рішенням від 17 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року, визначив ОСОБА_1 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його тітки ОСОБА_5 терміном два місяці (а. с. 47-48, 117-118 т. 1).

Апеляційний суд Сумської області рішенням від 26 квітня 2016 року визнав недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2012 року №371 та №372, видані ОСОБА_3 , та свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2013 року №2804, видане ОСОБА_2 (а. с. 162-168 т. 1). В рішенні апеляційного суду зазначено, що рішення місцевого суду від 17 травня 2013 року набрало законної сили 14 грудня 2015 року після його перегляду апеляційним судом, а відтак перебіг двомісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини для ОСОБА_1 почався 15 грудня 2015 року та закінчився 15 лютого 2016 року. В межах двомісячного строку ОСОБА_1 реалізував надане судом право на подання заяви про прийняття спадщини, подавши відповідну заяву поштою 16 грудня 2015 року, яка 12 січня 2016 року надійшла до Шосткинської міської державної нотаріальної контори і була приєднана до спадкової справи.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 04 жовтня 2017 року скасував заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року, а справу передав до суду першої інстанції на новий судовий розгляд (а. с. 174-175 т. 1).

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 21 лютого 2018 року замінив первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2 (а. с. 187-188 т.1).

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 16 вересня 2019 року встановив факт того, що ОСОБА_1 є рідним племінником померлої ОСОБА_5 (а. с. 1-2 т. 2).

В особливих відмітках паспорту України ОСОБА_1 вказано, що він прийнятий на консульський облік в державі Ізраїль 16 листопада 1994 року та постійно там проживає (а. с. 3 т. 1).

З довідки ПАТ «Укртелеком» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , був встановлений стаціонарний телефон з 18 травня 1984 року до 31 березня 2013 року на ім`я ОСОБА_5 (а. с. 231 т. 1).

Відмовляючи ОСОБА_1 у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що його проживання за кордоном пов`язане з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк; позивач не мав перешкод у спілкуванні зі своєю рідною тіткою та її сім`єю; позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ним було подано майже через рік після того, як він дізнався про смерть спадкодавця.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Стосовно посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, колегія суддів зазначає наступне.

Вказана постанова прийнята за інших фактичних обставин справи, зокрема, спадкоємець був необізнаний про існування заповіту на його користь, що було визнано судом поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

В той же час, у вказаній постанові Верховний Суд виклав перелік поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, такі як: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Водночас Верховний Суд зазначив, що ці поважні причини повинні бути одночасно пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Тобто, викладені причини пропуску строку для прийняття спадщини, які суд може визнати поважними, повинні бути в сукупності з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Вимогами ч.3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року у справі №592/9058/17-ц за подібних правовідносин та схожих фактичних обставин справи.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів того, що з вересня 2011 року по день подання позову у березні 2013 року йому не було відомо про смерть його тітки, а також доказів того, що його проживання за межами України в указаний період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Отже, проживання за кордоном та незнання про смерть спадкодавиці без встановлення об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у ОСОБА_1 для вчинення дій з прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску визначеного законом строку для прийняття спадщини.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач під час проживання на території Ізраїлю без перешкод виїжджав за межі території вказаної держави. Не був позбавлений можливості скористатися поштовими послугами, послугами нотаріуса та правовою допомогою. Доказів існування перешкод, які б унеможливлювали чи ускладнювали подання ним заяви про прийняття спадщини, позивачем суду не надано.

Крім того з матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 у період з 06 липня 2012 року по 29 липня 2012 року перебував на території України, в цей період дізнався про смерть тітки, однак до суду звернувся з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини лише 28 березня 2013 року (а. с. 222-224).

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на постанову Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі №761/42165/17-ц, вказує про наявність у нотаріуса обов`язку здійснити виклик спадкоємця шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

На це колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з підпунктами 2.2 пункту 2 та 3.2 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Вказані дії нотаріусом були вчинені, наявність іншої Спадкової справи, заповіту чи спадкового договору виявлено не було.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що нотаріус зобов`язаний повідомити спадкоємців про заведення Спадкової справи в разі наявності спадкового договору чи заповіту, оскільки в такому разі вбачається коло спадкоємців. За відсутності спадкового договору чи заповіту нотаріус позбавлений можливості встановити коло спадкоємців та здійснити їх повідомлення у спосіб, зазначений в апеляційній скарзі.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 375; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2020 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.І. Собина

С.Г.Хвостик