Номер провадження 2-о/225/38/2020
Єдиний унікальний номер судової справи225/116/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Скиба М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Савченко О.О.,

представника заявника - адвоката Іщенко Н.О.,

представника заінтересованої особи Федорова В.В.,

свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою представника заявника адвоката Іщенко Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Провадження у справі відкрито 09.01.2020 р.

На підтвердження заявлених вимог вказала, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Шахтарськ Донецької області Української РСР. Перший свій паспорт (паспорт громадянина СРСР) заявник отримав у місті Торецьк (попередня назва м. Дзержинськ) Донецької області у 80-х роках, а також здійснював заміну паспорту СРСР до 1991 року також у місті Торецьк. Усе своє життя заявник проживав на території України, проте паспорт громадянина СРСР вчасно не замінив на паспорт громадянина України.

У 2017 році заявник втратив паспорт громадянина СРСР, та з метою офорлмення громадянства звернувся у червні 2019 року до Торецького міського сектору ДМС України в Донецькій області для оформлення паспорта громадянина України, проте отримав відповідь про неможливість документувати його паспортом громадянина України через відсутність документів, які підтверджують постійне проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На момент проголошення незалежності, 24.08.1991 ІНФОРМАЦІЯ_1 ., та на момент прийняття Закону України «Про громадянство України», ІНФОРМАЦІЯ_2 р., заявник мешкав у АДРЕСА_1 .

Станом на 1991 рік заявник працював на шахті ім. Дзержинського у місті Торецьк.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечував, проте вважав, що лише наданими письмовими доказами не підтверджується факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р..

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 є її рідним братом. Станом на 1991 рік він проживав у м. Дзержинську (м. Торецьк) Донецької області, де працював на шахті, на якій саме їй точно не відомо. Проживав він десь у приватному будинку, якій на цей час є зруйнованим. За життя ОСОБА_3 не виїжджав за територію України. ОСОБА_3 періодично, десь раз на рік, приїжджав до матері у м. Алчевськ Луганської області .

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 знає з 1980 року, він є братом його дружини ОСОБА_1 . Йому відомо, що станом на 1991 рік ОСОБА_3 проживав у м. Дзержинську Донецької області (м. Торецьк), іноді приїзджав до м. Алчевська Луганської області до матері. Також йому відомо, що територію України він не залишав.

Суд, заслухав учасників справи, допитавши свідків, дослідив матеріали справи, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані і підтверджені доказами, доданими до матеріалів справи.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 08.10.1957 року складено відповідний актовий запис №805 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ( повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 10.10.2019 р. Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області)(а.с. 4).

Торецький МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, на звернення ОСОБА_6 від 04.10.2019 року повідомило, що у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують його постійне проживання в Україні станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 роки, а саме будинкова книга або картки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , документувати його паспортом громадянина України не є можливим. (а.с. 5).

Згідно листа Дніпровського відділу поліції Олександрівського ВМ Національної поліції ГУНП в Запорізькій області від 28.11.2017 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.07.2014 року виявив втрату паспорта, військового квітнка та посвідчення « ОСОБА_9 » на своє ім`я, у зв`язку з чим звернувся до поліції з метою відновлення вказаних документів. (а.с. 6).

Станом на 1993 рік ОСОБА_3 працював на шахті ім. Дзержинського у місті Торецьк, що вбачається з копії особової картки. (а.с. 7)

Згідно інформації, наданої Торецький МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 26.12.2019 р., 04.10.2019 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою про видачу йому паспорту громадянина України, зазначивши місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 . (а.с. 9)

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після ІНФОРМАЦІЯ_4 , що має підтверджуватись документами про прописку.

Як вбачається з роз`яснень, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Встановлення даного факту заявнику необхідно з метою реалізації права на отримання паспорта громадянина України.

Таким чином, аналізуючи викладене та дослідив надані докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки досліджені судом докази підтверджують фактичне проживання ОСОБА_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), яка діє в інтересах ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Донецькій області (м.Маріуполь, вул.Георгієвська, 30а) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шахтарськ Донецької області, на території України станом на 24.08.1991 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 31.07.2020 р.

Суддя: М.М. Скиба