МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/812/546/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року, постановлене під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТДВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судових витрат.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 04.05.2018 р. з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої їй заподіяна матеріальна шкода на суму 52 070,69 грн., яку вона сплатила 06 та 07 липня 2018 р. за ремонт пошкодженого належного їй автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_1 .

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/3966/18 від 17.07.2018 р. за вказані дії ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

21.09.2018 р. ОСОБА_1 особисто звернулась до представництва Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у м. Миколаєві по вул. Інженерній, 20 та подала заяву про виплату страхового відшкодування, яку зареєстровано за № 16GL-1679 і за якою заведено страхову справу № 6261. До заяви серед інших документів надано документи, що підтверджують вищевказаний розмір заподіяної їй шкоди.

17.10.2018 р. відповідач перерахував їй тільки часткове відшкодування шкоди у сумі 14000 грн., що порушує вимоги ст. ст. 12,28,29,37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

06.11.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача зі скаргою, в якій просила його направити їй документи, що обґрунтовують розмір визначеної ним суми відшкодування шкоди, втім у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк ніякої відповіді не отримала.

Відповідач продовжує ухилятися від відшкодування шкоди у повному обсязі, яка лишилася невідшкодованою у сумі 38 070,69 грн., в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення вказаної суми.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути страхове відшкодування у сумі 37550,37 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2019 року залучено в якості співвідповідача по справі ОСОБА_2 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю " Глобус" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 22887,61 грн. недоплаченого страхового відшкодування, 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 504 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10485,82 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 200,80 грн. судового збору.

31 січня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» подало апеляційну скаргу на вказане судове рішення та просить скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року повністю та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі також посилається на те, що Товариство є правонаступником Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» відповідно до Договору про приєднання від 19 грудня 2019 року, в якому зазначено, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» припиняється внаслідок передання ним усього свого майна, всіх прав та обов`язків до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». Також до апеляційної скарги додано Передавальний акт майна, всіх прав та обов`язків Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до правонаступника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» від 19 грудня 2019 року.

Від представника позивачки до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року без змін.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» слід закрити з наступних підстав.

Ст.14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді учасників справи та осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ст. 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі- Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підстави для не прийняття до розгляду і повернення апеляційної скарги, викладені в ст. 357 ЦПК України, а підстави для відмови у відкритті провадження передбачені ст. 358 ЦПК України і їх перелік є вичерпним.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (в редакції 2003 року) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Крім того колегія суддів враховує правові висновки, викладені в постановах Касаційного Цивільного Суду від 13 березня 2019 року у справі №2-681/2007, від 27 лютого 2019р. у справі № 360/1938/16, від 01 листопада 2018р. у справі №2-о-14/11.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» посилалося на те, що оскаржуваним рішенням порушуються його права, вважаючи при цьому себе правонаступником Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 березня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено, що відповідачами у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Мітсубіші Лансер» державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 Винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Між ОСОБА_2 та ТДВ СТДВ «Глобус» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4412418, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, яка експлуатує автомобіль "Шевролет Такума" номерний знак НОМЕР_3 , терміном дії з 10.06.2017 р. по 09.06.2018 р. Розмір франшизи передбачений 510 грн, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн.

Згідно Акту огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість), складеного аварійним комісаром ТДВ СТДВ "Глобус" 11 травня 2018 в присутності ОСОБА_1 , автомобіль "Мітсубіші Лансер", д/н НОМЕР_2 , 2008 р. випуску, має наступні пошкодження: задній бампер деформовано та розрив; праве крило деформоване, кронштейн бамперу задній правий зламаний.

21 вересня 2018 до ТДВ СТДВ "Глобус» звернулася ОСОБА_1 з заявою про виплату страхового відшкодування з зазначенням реквізитів банківської картки для виплати.

17 жовтня 2018 р. ТДВ СТДВ «Глобус» було складено розрахунок суми страхового відшкодування, де зазначено: розмір матеріального збитку - 1503032 грн, в тому числі деталі 12916 грн, деталі з врахуванням зносу у 68,61% - 4054,61 грн, роботи та матеріали - 10975,71 грн, безумовна франшиза 510 грн. Згідно Страхового Акту від 17.10.2018 № ЦВ-ЦВ- НОМЕР_4 визначено розмір страхового відшкодування 14 520,32 грн., яке здійснено на банківський рахунок позивачки.

На підтвердження понесених витрат позивачка надала акт виконаних робіт № НФ-0001942 від 06.07.2018 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобілю становить 52010,69 грн ( вт.ч. ПДВ 8678,45 грн) , з яких вартість виконаних робіт 20 069,74 грн. (в т.ч. ПДВ 3344,95 грн.) та вартість запчастин, що підлягали заміні та витратних матеріалів 32000,95 грн. ( в т.ч. ПДВ 5333,50 грн).

Зважаючи, що рахунки та акти виконаних робіт є належними доказами, що підтверджують реальні витрати особи на проведення ремонтних робіт з метою відновлення пошкодженого транспортного засобу, і розмір збитків відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що відповідачами не спростовано розмір завданої матеріальної шкоди.

Але при цьому, суд не погодився з включенням у цей Акт таких робіт та запасних частин, як набір для заміни вітрового скла, мийка та чистка автосалону антикорозійна обробка, ремонт бризговика, розбирання-збирання салону - оскільки не доведено причинно-наслідковий зв`язок необхідності таких витрат та пошкодженням автомобілю саме внаслідок ДТП, що сталася 04.05.2018 року.

Зважаючи на те, що в жовтні 2018 р. ТДВ СТДВ «Глобус» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14 520,32 грн. на банківський рахунок позивачки, суд дійшов висновку, що на користь позивачки необхідно стягнути з ТДВ СТДВ «Глобус» 22887,61 грн. недоплаченого страхового відшкодування (16119,31 грн вартість робіт + ( 37 174,44 грн х68%) вартості деталей - 510грн франшизи - 14520,32 грн.)

Крім того, встановивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачці внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд вважав необхідним стягнути з ОСОБА_2 , як з особи, з вини якої сталася ДТП, внаслідок якої були завдані пошкодження автомобілю позивачки, 510 грн. франшизи та 9975,82 грн. витрат на придбання запчастин ( різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року саме з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю " Глобус" на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти у сумі 22887,61 грн. недоплаченого страхового відшкодування, 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 504 грн. судового збору. Також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 10485,82 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 200,80 грн. судового збору.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що відповідачами у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_2 .

Однак, апеляційна скарга на рішення суду подана не ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», а ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про залучення до участі у справі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» у якості правонаступника ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», оскільки матеріали справи не містять належних доказів припинення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» як юридичної особи у передбаченому законом порядку, а саме доказів внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про її припинення.

За такого ПАТ «СК «УСГ» не набуло статусу учасника справи, а саме відповідача, за позовом ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат у справі.

Аналіз зазначених матеріалів справи свідчить також про те, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки саме ПАТ «СК «УСГ» не вирішувалося.

Як уже зазначалося раніше, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося ( п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України).

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою ПАТ «СК «УСГ» слід закрити, так як оскаржуваним рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, що не позбавляє ТДВ СТДВ «Глобус» права звернутися до суду з апеляційної скаргою як відповідача у справі у разі не згоди з рішенням суду.

Керуючись ст. ст. 362, 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 11 червня 2020 року