Справа № 296/1507/20
УХВАЛА

про самовідвід судді

"09" червня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання з`явилися позивач та відповідач.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та після з`ясування явки сторін суддею було встановлено, що відповідачем по справі є ОСОБА_2 , з яким головуючий суддя особисто знайомий, навчався в одній школі, при зустрічі підтримує товариське спілкування та відносини.

В судовому засіданні суддею були повідомлені вказані обставини сторонам, які не забажали заявляти з вказаних підстав відвід судді, однак не заперечили щодо самовідводу судді заради уникнення сумнівів в об`єктивності судді при вирішенні спору.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У «Основних принципах незалежності судових органів», схвалених резолюціями 40/32 та №40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено що «Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії» від 1.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів (приміром, легітимність складу суду).

Другий критерій - це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.

Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.

Європейський суд з прав людини ЄСПЛ у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Таким чином розгляд головуючим суддею даної справи може викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Тому, з метою уникнення у сторін сумнівів у незалежності, неупередженості або об`єктивності головуючого судді у даній справі, та на підставі наведеного п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, вбачається необхідність у заявленні самовідводу.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.1 ст.41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

У зв`язку з вищенаведеним, заявлений самовідвід підлягає задоволенню, а дану справу слід передати до канцелярії суду, для вирішення питання подальшого розподілу іншому судді.

Керуючись ст.ст. 31, 36, 39, 260-261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід та задовольнити його.

Відвести суддю Корольовського районного суду м. Житомира Адамовича О.Й., від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Справу №296/1507/20, провадження 2/296/1373/19 передати до канцелярії суду для подальшого розподілу іншому складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Й. Адамович