Справа № 361/4089/19
Провадження № 2/361/481/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Радзівіл А.Г.

за участю секретарів Бас Я.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третя особа

ОСОБА_3. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати ОСОБА_1 , такою, щовтратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що йому відповідно до договору дарування належить 1/2 житлового будинку який розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позивачем в даному будинку зареєстровані: вітчим - ОСОБА_6 ; мати - ОСОБА_3 ; донька вітчима (відповідач) - ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 у 2008 році втратила свій паспорт, після поновлення паспорту попросила зареєструвати її по даній адресі, але не проживала і по даний час не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, й не здійснює жодних дій, які б вказували на зацікавленість у користуванні житлом. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не проживає в будинку позивача, а її реєстрація перешкоджає позивачу у здійсненні користування та розпорядження своїм майном, позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 02липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 27 вересня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Користуючись своїми правами, 26 листопада 2019 року відповідач направила на адресу суду відзив поданий представником, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. Обгрунтовує це тим, що спілкується з батьком, доказів щодо відсутності спілкування батька з донькою позивачемне надано. Донька неодноразово зверталася до батька з проханням поселити її до себе оскільки вона не має власного житла, але кожного разу в задоволенні цього прохання батько та його нова родина відмовляли. Також зазначила, що не має можливості влаштуватися на пристойну роботу та допомагати батьку сплачувати комунальні послуги,оскільки протягом 25 років хворіє хронічною венозною недостатністю та має інвалідність третьої групи, її єдиним доходом єсоціальна допомога у розмірі 1 130 грн на місяць. Просила також зазначити, що їй зроблено операцію по венектомії правої кінцівки, тож періодично вона лягає на обстеження в плановому порядку, відповідно, у випадку задоволення позову вона буде позбавлена можливості здійснювати стаціонарне лікування так як перебування на стаціонарному лікуванні потребує наявності відповідної прописки, що в її положенні загрожує життю та здоров`ю.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що він з 2007 року є власником Ѕ частини будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач була зареєстрована у будинку з 2008 року, як потім стало відомо позивачу, реєстрація провели на прохання його вітчима ОСОБА_6 , але в сільській раді не переконались хто був власником вказаної частини будинку на момент такої реєстрації. На даний час у вказаній частині продовжують проживати його мати ОСОБА_3 та його вітчим ОСОБА_6 , та відповідно користуються послугами електро- та газопостачання, а тому виникла необхідність оформлення субсидії. Його мати ОСОБА_3 звернулась до соціального відділу із відповідною заявою, але їй повідомили, що оформити субсидію не зможуть, так як ОСОБА_1 зареєстрована у будинку.

02 червня 2020 року позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнавали, просили відмовити у задоволенні, пояснення надали аналогічні змісту відзиву. Відповідач суду пояснила, що вона проживала у спірному будинку до 1999 року. У 2008 році вони разом із батьком ОСОБА_6 прийшли до сільської ради із проханням її зареєструвати будинку. Була проведена така реєстрація. У 2008 році отримала громадянство України.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечували щодо задоволення. Суду пояснила, що її син є власником Ѕ частини будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач, як їй стало відомо, була зареєстрована за вказаною адресою з 2008 року, але фактично в ньому не проживала, а приїжджала іноді провідувати батька. У 2019 році так як відбулось подорожчання газу та електроенергії, а пенсії для цього виявилось не достатньо, вона звернулась до сільської ради для отримання інформації для оформлення субсидії, на що їй було повідомлено, що її оформити не можливо, оскільки у будинку зареєстрована ОСОБА_1 .

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Вона повністю підтримує пояснення надані відповідачем та вважає поданий позов необґрунтованим.

Суд, заслухавши учасників справи, представника відвпоідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 4 від 29 січня 2003 року та рішення Броварського районного суду Київської області від 05 червня 1998 року, ОСОБА_6 оформлено право власності на 1/2 житлового будинку, збудованого в 1981 році з надвірними будівлями: сарай-гараж, погріб, вбиральня, колодязь, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 86, 87).

На підставі договору дарування частини будинку серія ВЕЕ № 850629 від 20 березня 2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 березня 2007 року, ОСОБА_4 є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 15-16, 17).

Згідно листа від 21 червня 2019 року за № 551 наданого за запитом суду ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з 15 липня 2008 року. (а.с. 26)

Відповідно до акту обстеження житлових умов складеного депутатом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області Козаченко В.М. у присутності сусідів: ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 зареєстрована, але 2008 року не проживає (а.с. 18).

Згідно із довідки № 161 від 20 березня 2019 року, виданої виконкомом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, встановлено, що 1/2 частині житлового будинку, який належить ОСОБА_4 , присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Як вбачається із довідки № 169 від 22 березня 2019 року, відомо, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , зареєстровані: мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вітчим - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; донька вітчима - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в вищезазначеному будинку, але фактично не проживає з 2008 року (а.с. 20).

Згідно із рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що в АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_1 являється інвалідом третьої групи та отримує соціальну допомогу у розмірі 1 130 грн. (а.с. 45).

Згідно із виписки № 80086/508, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 25 років має захворювання „Хронічна венозна недостатність" (а.с. 46).

Як вбачається з консультативного заключення від 28 березня 2016 року та довідки серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 встановлено діагноз „передня ішемічна нейропатія лівого ока" (а.с. 47, 48).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та

ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що ОСОБА_1 за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується житловим приміщенням, про що не заперечувала у судовому засіданні, що реєстрація відповідача відбулась без згоди на це власника Ѕ частини будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 , відповідач не є членом його сім`ї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а ОСОБА_1 визнанню такою, що втратила право користування 1/2 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 76-82, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування житлом, а саме будинком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційної суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.