ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року

м. Харків

Справа № 635/8160/19

Провадження № 22-ц/818/3314/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

Учасники справи :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

Відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року, постановлене суддею - Савченка Д.М.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з з позовом в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № /Т/972135 від 27 травня 2013р. в розмірі 73044 грн., а також судовий збір.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 27.05.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» укладено кредитний договір №/Т/972135. Банк зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 35000 грн., з кінцевою датою повернення 26.05.2016. Відповідач зобов`язався сплачувати банку процентну ставку в розмірі 0,01 % річних, комісію у розмірі 2,5% від суми кредиту. Також, відповідно до п.2.1.3 договору, ОСОБА_1 зобов`язався погашати кредит, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, сплату комісії за супроводження кредиту, щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в розмірі 2109.87 грн.

Відповідач не виконав зобов`язання за договором, не повернув своєчасно кошти банку.

23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого банк відступив на користь позивача право вимоги за грошовим зобов`язанням за договором №/Т / 972135 відносно ОСОБА_1 в розмірі 73044 грн., з яких: 34028.00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19 грн. - заборгованість за процентами; 35547 грн. - заборгованість за комісією; 3405 грн. - штрафи, пені.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 73044 (сімдесят три тисячі сорок чотири) гривні, а також судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення ним заборгованості, тому стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №/Т/972135 від 27 травня 2013 року, яка становить 73044 грн. з яких: 34028.00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19 грн. - заборгованість за процентами; 35547 грн. - заборгованість за комісією; 3405 грн. - штрафи, пені.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що відповідно до абзаців 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення Кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Оскільки умова договору про надання споживчого кредиту, що передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною, то визнання її недійсною в судовому порядку не потребується.

Нікчемність цієї умови договору має правове значення при визначенні розміру кредитної заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь кредитодавця.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 по справі № 640/2755/16-ц (провадження № 61- 32088св18).

Таким чином, умова договору про надання споживчого кредиту (пункт 2.1.2), що передбачає сплату щомісячної комісії є нікчемною в силу закону, то і Позивач відповідно не набув права вимоги до Відповідача про сплату 35547,00 грн., так званої заборгованості за комісією.

Викладене свідчить про те, що фактично договір про відступлення права вимоги від 23.03.2018, укладений між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», спрямований на порушення конституційних прав людини і громадянина, незаконне заволодіння майном особи.

Відзиву до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перівіривши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 27.05.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» укладено кредитний договір №/Т/972135.

За умовами договору, банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 35000 грн. (п.2.1.), з кінцевою датою повернення 26.05.2016.

Згідно з п.п.2.1.2.1,2.1.3 Договору від 27.05.2013, відповідач зобов`язався сплачувати банку процентну ставку в розмірі 0,01 % річних, комісію у розмірі 2,5% від суми кредиту, погашати кредит, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, сплату комісії за супроводження кредиту, щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в розмірі 2109.87 грн.

Відповідно до п.5.3 договору від 27.05.2013 р., сторони узгодили термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором тривалістю десять років.

Відповідач з умовами договору погодився про що свідчить його підпис.

23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого банк відступив на користь позивача право вимоги за грошовим зобов`язанням за договором №/Т / 972135 відносно ОСОБА_1 в розмірі 73044 грн., з яких: 34028.00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19 грн. - заборгованість за процентами; 35547 грн. - заборгованість за комісією; 3405 грн. - штрафи, пені.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту, відсотків, штрафів та пені з ухвалене додержанням норм матеріального та процесуального права, тому є таким що відповідає вимогам закону.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією по супроводженню кредиту судова колегія вважає, що вони не підлягають задоволенню.

З наданого позивачем розрахунку, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 73044 грн. з яких: 34028.00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19 грн. - заборгованість за процентами; 35547 грн. - заборгованість за комісією; 3405 грн. - штрафи, пені. Відповідачем з 15.06.2013 платежі на рахунок банку не здійснювались.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що пункт договору 2.1.2 стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемним в силу закону, а договір про відступлення прав вимоги спрямований на порушення прав людини судова колегія зазначає наступне.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої

статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції Українитреба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Пунктом 2.1.2 кредитного договору передбачено сплату щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 1137,50 грн, яка включається в суму щомісячного платежу.

Судова колегія вважає, що пункут 2.1.2 договору кредиту є несправедливими, суперечать положенням частини п`ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), тому відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказані умови договору є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією по супроводженню кредиту підлягає скасуванню, в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Таким чином заборгованість відповідача становить 37497,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 985,47 грн., а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1617,48 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому судова колегія доходить висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року - змінити.

Скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за комісією у сумі 35547,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № /Т/972135 від 27 травня 2013р. у сумі 37497,00 грн. залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «європейська агенція з повернення боргів» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 985,47 грн.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1617,48 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Хорошевський О.М.

Судді Бурлака І.В.

Яцина В.Б.

повний текст постанови складено 22 червня 2020 року