Номер провадження: 22-ц/813/3213/20
Номер справи місцевого суду: 497/1304/19
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, на рішення Болградського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Кравцової А.В. 07 листопада 2019 року у м. Болград Одеської області, -

встановила:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, згідно якого просила стягнути відповідача ОСОБА_1 на її користь 26 406 гривень в якості 1/2 частини додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані особливими обставинами.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалась на те, що її та відповідача спільна дочка навчається з 01 вересня 2017 року у Ізмаїльському медичному училищі на контрактній основі, на денному відділенні, коштів на її утримання витрачається значно більше, ніж раніше, але окрім коштів на утримання є додаткові витрати, що обгрунтовуються розвитком і отриманням освіти дитини. З відповідачем не досягнуто угоди щодо надання з його боку матеріальної допомоги добровільно в достатній мірі, тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 26 406 гривень в якості 1/2 частини додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані особливими обставинами.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768 гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що за тих правовідносин, які виникли у зв`язку із навчанням дочки, можливе лише застосування ст. 199 СК України після досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у батьків рівні обов`язки перед їхньою спільною дитиною щодо її розвитку і навчання, яке є платним, у зв`язку із чим суд вважав справедливим стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину оплати за навчання його дочки ОСОБА_3 .

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 01 червня 2010 року, а/ НОМЕР_2 (а.с.4)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 (серії НОМЕР_3 року, а/з №69, а.с.8), її батьком є відповідач ОСОБА_1 .

Згідно договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно від 29 липня 2011 року, що зареєстрований у реєстрі за №1911, платник - відповідач передав у власність набувача - позивача нерухоме майно у виді 1/3 частки квартири у рахунок погашення зобов`язань зі сплати аліментів (а.с.9).

Згідно договорів про навчання неповнолітньої ОСОБА_3 , остання уклала договір з ректором Ізмаїльського медичного училища ОСОБА_4 про навчання за спеціальністю Стоматологія (а.с.11-12).

Згідно довідки від 30 липня 2019 року №220, наданої директором Ізмаїльського медичного училища, позивач сплатила згідно контракту за навчання дочки ОСОБА_3 , студентки другого курсу денного відділення спеціальності "Стоматологія ортопедична", на користь ТОВ "Ізмаїльська медичне училище" за період навчання з 2017 рік по 2019 рік - 52 812 грн.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просила стягнути 1/2 частини додаткових витрат на неповнолітню дитину за статтею 185 СК України, обґрунтовуючи це як обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами - навчанням та отриманням спеціальності.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 199).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Вказане не було враховане судом першої інстації, який дійшов помилкового висновку про те, що позивач надала докази понесення нею додаткових витрат на утримання дитини, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини - навчання і отримання спеціальності), у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі 26 406 грн., понесених останньою в якості 1/2 частини додаткових витрат на неповнолітню дитину.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Болградського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 червня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе