САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/592/20
Провадження №2/726/214/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А., при секретарі Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 , вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивачки. Зазначає, що вона звернулась до другої чернівецької державної нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що нею не надано нотаріальній конторі правовстановлюючого документу на спадкове майно. Вказує, що будинковолодіння АДРЕСА_1 складається із житлового будинку літ.А загальною площею 46,5 кв.м. та житловою площею 19,9 кв.м., літньої кухні літ.Б, сарай літ.Д, вбиральня літ.Г, навіс літ.Е, колодязь №1, вигрібної ями №2, огорожі №3. Вказані споруди були побудовані до 1992 року. Рішенням виконкому Чернівецької міськради депутатів трудящих №57 від 07 січня 1957 р. було відведено ОСОБА_4 земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво розміром 0,06 га по АДРЕСА_2 та в подальшому ним отримано генплан земельної ділянки із зазначенням місця будинку.

Враховуючи викладене, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння із належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проте надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Чернівецької міськради депутатів трудящих №57 від 07 січня 1957 р. було відведено ОСОБА_4 земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво розміром 0,06 га по АДРЕСА_2 та отримано генплан земельної ділянки із зазначенням місця будинку.

01.04.1957 року було укладено договір між відділом комунального господарства виконкому Чернівецької міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_4 як забудовником, згідно якого він отримав в безстрокове користування земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 . Також у вказаному договорі зазначається в примітках на 1 стор., що план земельної ділянки та проект будівництва будинку знаходяться по одному екземпляру у кожної сторони. Тобто на момент укладення договору проект будівництва вже був виготовлений, однак надати його для дослідження в судовому засіданні позивач не може, оскільки він не зберігся.

Згідно рішення Чернівецької міської ради депутатів трудящих №126/7 від 28.03.1972 року вулицю Новоленківську перейменовано на вулицю Смоленську в м.Чернівці.

Рішенням виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів №203/7 від 04.04.1978 року дозволено ОСОБА_4 ремонт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного заключення головного архітектора м.Чернівці №82 від 13.04.1978 року ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво сарая за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.07.2002 року.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 19.02.1966 року, ОСОБА_4 був одружений із ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 5 березня 2007 року.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2016 року спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є її дочки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину належним чином.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті їх матері ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що значиться на ім`я чоловіка померлої ОСОБА_4 , яке спадкодавець своєчасно прийняла, але свої спадкові права не оформила і також померла, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Відповідно до довідки відділу ДРАЦС МУЮ в Чернівецькій області №1639, в 1986 році дошлюбне прізвище ОСОБА_5 « ОСОБА_6 » було змінено на « ОСОБА_7 » у зв`язку з укладенням шлюбу, який у 1994 році був розірваний.

Згідно копії свідоцтва про одруження від 08.09.2000 року серії НОМЕР_4 , прізвище « ОСОБА_7 » було змінено у зв`язку з укладенням шлюбу на « ОСОБА_8 ».

Як вбачається із листа Чернівецького КОБТІ №480 від 19.02.2020 р., згідно реєстрової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 право власності в Чернівецькому КОБТІ не зареєстровано.

Відповідно до довідки КОБТІ №1196 від 12.06.2019 року та технічного паспорту, будинковолодіння АДРЕСА_1 складається із житлового будинку літ.А загальною площею 46,5 кв.м. та житловою площею 19,9 кв.м., літньої кухні літ.Б, сарай літ.Д, вбиральня літ.Г, навіс літ.Е, колодязь №1, вигрібної ями №2, огорожі №3. Житловий будинок літ.А складається із кімнати 19,9 кв.м., кухні 12,6 кв.м., веранди 7,0 кв.м., підвалу 7,0 кв.м. Вказані споруди були побудовані до 1992 року.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз`яснення містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дійсно, будівництво вищевказаного будинку проводилось в період до 1992 року, що, тим не менш, не може визнаватись самочинним будівництвом. В листі Держархбудінспекції № 40-12-2409 від 01.09.2011 року вказано, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. До цієї дати, не передбачалась процедура введення житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі викладеного, оскільки позивачка є спадкоємницею за законом після смерті її матері, належним чином прийняла спадщину, право власності на будинковолодіння належало її покійному батькові, а потім матері (однак зареєстровано належним чином не було), позивач має всі правові підстави володіти, користуватись та розпоряджатись своїм спадковим майном на яке просить визнати право власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 392, 1216 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 174, 212-215, 218, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 , право власності на 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку літ.А загальною площею 46,5 кв.м. та житловою площею 19,9 кв.м., літньої кухні літ.Б, сарай літ.Д, вбиральня літ.Г, навіс літ.Е, колодязь №1, вигрібної ями №2, огорожі №3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев