Справа № 747/89/20
Провадження № 2/747/57/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.06.2020 смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

представника позивача Христенка В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину в сумі 3 737 грн 36 коп -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину в сумі 3 737 грн 36 коп. В обґрунтування позову зазначає, що вироком Талалаївського районного суду від 25.09.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі та звільнено від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 2 роки. Відповідно до вироку суду ОСОБА_1 22.12.2016, близько 10 години, керуючи автомобілем марки «MAZDA 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 206 км автодороги Київ-Суми в напрямку м. Ромни Сумської області, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при завершенні обгону автомобіля «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на слизькій ділянці дороги, що має заокруглення, не впорався з керуванням в результаті чого автомобіль почало заносити і він виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем марки «BMW 550і», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася в зустрічному напрямку по зустрічній смузі руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «BMW 550і», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, яке відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Зазначений вирок суду набрав законної сили 05.12.2019 року. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в результаті ДТП потерпіла ОСОБА_2 у період з 22.12.2016 про 04.01.2017 року (13 ліжко-днів) перебувала на стаціонарному лікуванні у ортопедично-травматологічному відділенні № 1 КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради. Згідно розрахунку КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради на лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 державою затрачено кошти в сумі 3737, 36 грн (за 9 днів у період з 22.12.2016 по 31.12.2016 в сумі 2604, 96 грн, виходячи з вартості одного ліжко-дня в сумі 289, 44 грн та за 4 дні у період з 01.01.2017 по 04.01.2017 в сумі 1132, 40 грн, виходячи з вартості одного ліжко-дня в сумі 288, 64 грн). Відповідач у добровільному порядку не відшкодував витрати на лікування потерпілої ОСОБА_2 , у вироку суду від 25.09.2019 року питання про стягнення з ОСОБА_1 коштів, затрачених КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 не вирішувалось. За таких обставин кошти до бюджету залишаються невідшкодованими, чим порушуються державні інтереси, тому керівник Бахмацької місцевої прокуратури просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину в сумі 3 737 грн 36 коп.

Ухвалою від 16 березня 2020 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 30 березня 2020 року, яке було відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача на 24 квітня 2020 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 24 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 14 травня 2020 року, яке за було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 05 червня 2020 року, про що учасники справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав і просив задовольнити, поскільки відповідач ОСОБА_1 скоїв злочин, в ході якого потерпілі отримали ушкодження і лікувались, зокрема, потерпіла ОСОБА_2 , яка проходила лікування в Сумській клінічній лікарні, і під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_1 не вирішувалось питання стягнення коштів на лікування потерпілої ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, про дату час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в матеріалах справи є розписки про вручення відповідачу виклику в судове засідання на 14 травня 2020 року на та 05 червня 2020 року. Тому суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов.

Представник комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги прокурора підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Оскільки згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому розгляд справи проводився без участі представника комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За приписами ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через фізичний чи матеріальний стан, неповноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради являється комунальною установою, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до відповідача про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави. Таким чином, у даному цивільно-правовому спорі вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року, який набрав законної сили 05 грудня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. (а.с.13-16). Оскільки відповідач проти позову не заперечив, відзиву на позовну заяву у визначені судом строки не подав, а тому суд вважає, що він повністю погодився із позовом і не заперечував викладені в ньому обставини та не наполягав на їх доведенні згідно вимог ст. 81 ЦПК України. Крім того, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, встановлені вироком суду від 25 вересня 2019 року , який набрав законної сили, є обов`язковими для суду у даній справі та, як наслідок, не потребують доказуванню. Відповідно до розрахунку витрат на лікування стаціонарного хворого, наданого комунальним некомерційним підприємством «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради, затрати на лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину за період з 22.12.2016 р. по 04.01.2017 року становлять 3737 грн.36 коп. (а.с.8). Згідно повідомлення директора комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради від 04.02.2020 року безпосередньо лікарня не зверталась до суду з приводу стягнення коштів на лікування потерпілої ОСОБА_2 в примусовому порядку (а.с.10). Правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються положеннями ЦК України з приводу відшкодування шкоди. Так, ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1191 ЦК України держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 зазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.п. 3, 4 Порядку).

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 комунальне некомерційне підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради понесло витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , які підтверджені належними і допустимими доказами, та між цими витратами і неправомірними діями відповідача є прямий причинний зв`язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги керівника Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області Котченка Ф.А. в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів витрат на стаціонарне лікування підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1206 ЦК України, ст. 3, 11-13, 76-83, 89, 141, 211, 258, 259, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов керівника Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради 3737 (три тисячі сімсот тридцять сім) грн 36 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 2102 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначенні ст. 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Стягувач Сумська міська ОТГ/ 24060300, рахунок UA 0018540, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Суддя Л.В.Тіщенко