Справа № 361/4343/17
Провадження № 2/361/29/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки,

установив:

АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», звернулось з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що 05 вересня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на придбання житла на вторинному ринку № 700МІ1 . Відповідно до п. 1.1., кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 310889,00 грн.

Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові. В п. 1.1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника, 05.09.2011 р. було укладено іпотечний договір, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: вбиральня - «Б», огорожа - «N», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0841 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 00011068, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна заставна вартість предмету іпотеки, з урахуванням вартості земельної ділянки, за згодою сторін становить 518148,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору складає 65000,00 доларів США.

У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 29.05.2017 р. має прострочену заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом - 278504,75 грн.; сума заборгованості за відсотками - 197816,11 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 5958,42 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 21700,38 грн.

На виконання умов договору про іпотечний кредит та іпотечного договору, відповідачу було направлено вимогу - повідомлення про усунення порушень, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700МІ1 від 05.09.2011 р., яка станом на 29.05.2017 р. становить в розмірі 503979,66 грн. та складаєте заборгованості: сума заборгованості за кредитом - 278504,75 грн.; сума заборгованості за відсотками - 197816,11 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 5958,42 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 21700,38 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: на житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: вбиральня - «Б», огорожа - «N», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку, загальною площею 0,0841 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 00011068, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 7559,69 грн.

В судове засідання представник позивача АТ «Альфа-Банк» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. В наданому відзиві на позовну заяву зазначала, що 22 грудня 2015 року третейським суддею Ярошовець В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1966/15 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було постановлено рішення про стягнення заборгованості. Згідно прийнятого рішення стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (позичальник), ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_3 (поручитель) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 451388 грн. 54 коп., а також судові витрати у розмірі 4913 грн. 88 коп.

Враховуючи, той факт, що в період з липня 2013 року по вересень 2017 року відповідач знаходилася у декретній відпустці, за період з 22.12.2015 р. по сьогоднішній день вона в силу своїх фінансових можливостей здійснює поступове погашення заборгованості, що склало суму у розмірі 33000 грн.

Крім того, в житловому будинку, який є предметом отримання кредитних коштів згідно кредитного договору та предметом іпотечного договору, проживають та зареєстровані малолітні діти: син відповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ОСОБА_1 , як матері малолітніх дітей, немає іншого житла, що підтверджується Інформаційною довідкою №120670357 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру від 15.04.2018 р., в тому числі нерухомого майна, де вона могла би проживати разом зі своїми дітьми, якщо буде звернено стягнення на житловий будинок та земельну ділянку на якій розташований даний будинок.

Також, відповідач зазначала, що за придбання житлового будинку нею було сплачено 71743 грн. особистих коштів, а земельну ділянку було придбано повністю за особисті грошові кошти відповідача.

Із вказаною вимогою про усунення порушення, відповідач ознайомилася лише в судовому засіданні, раніше така вимога на адресу її проживання не надходила.

Посилаючись на викладене, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду письмові пояснення, в яких просили про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог заперечували.

Судом встановлено, що 05 вересня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на придбання житла на вторинному ринку № 700МІ1 . Відповідно до п. 1.1., кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 310889,00 грн. В п. 1.1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом (а.с.5-25 том І).

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника, 05.09.2011 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: вбиральня - «Б», огорожа - «N», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0841 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 00011068, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна заставна вартість предмету іпотеки, з урахуванням вартості земельної ділянки, за згодою сторін становить 518148,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору складає 65000,00 доларів США (а.с.29-34 том І).

22 грудня 2015 року третейським суддею Ярошовець В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1966/15 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було постановлено рішення про стягнення заборгованості. Згідно прийнятого рішення стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (позичальник), ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_3 (поручитель) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 451388 грн. 54 коп., а також судові витрати у розмірі 4913 грн. 88 коп. (а.с.80-82 том І).

У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 29.05.2017 р. має прострочену заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом - 278504,75 грн.; сума заборгованості за відсотками - 197816,11 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 5958,42 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 21700,38 грн. (а.с.38-40 том І).

Відповідно до довідки №04.22-08/1006 від 20.02.2019 р., в рахунок погашення заборгованості за кредитом за період з 05.09.2011 р. по 20.02.2019 р. відповідачем ОСОБА_1 було перераховано наступні суми: сплачений борг за кредитом в розмірі 32384,25 грн., сплачені відсотки за кредитом в розмірі 150975,65 грн. (а.с.174 том І).

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

На час розгляду справи судом, відповідачем ОСОБА_1 не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Відповідно до умов іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством.

У разі порушення боржником основного кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених іпотечним договором, у тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.

На виконання умов договору про іпотечний кредит та іпотечного договору, відповідачу ОСОБА_1 на вказану у договорі адресу: АДРЕСА_2 , було направлено вимогу про усунення порушень вих.№104429 від 23.06.2017 р. (а.с.35-37 том І).

Право позивача задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 ЦК України, а також договором іпотеки.

Згідно ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, принциповим є встановлення факту невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання.

Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України).

Право іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлено Конституцією України та ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений положеннями ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку».

Положеннями частини першої статті 39 Закону передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону (ст. 39 зазначеного Закону).

Аналогічне правове положення міститься у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

З матеріалів справи вбачається, що за умовами кредитного договору на придбання житла на вторинному ринку № 700МІ1 від 05 вересня 2011 року, відповідач ОСОБА_1 отримала в кредит кошти в сумі 310889,00 грн. Того ж дня, відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 382632,00 грн. та 135516,00 грн. відповідно (а.с.208-213 том І).

Відповідно до розписки ОСОБА_6 від 05.09.2011 р., останній отримав від ОСОБА_1 частину грошових коштів за відчуження житлового будинку в розмірі 71743 грн. та земельної ділянки в розмірі 135516 грн. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.214 том І).

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок та земельна ділянка дійсно були придбані відповідачем як за особисті кошти, так і за кредитні кошти.

Згідно будинкової книги, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 09 серпня 2014 року, тобто після укладення договору іпотеки, тобто передача в іпотеку відбулась раніше за реєстрацію в ній малолітньої особи (а.с.126-130 том І).

З огляду на наведене, суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та вважає за можливе в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 7559,69 грн.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 6, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 627, 628, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 350, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700МІ1 від 05.09.2011 р., яка станом на 29.05.2017 р. становить в розмірі 503979,66 грн. та складаєте заборгованості: сума заборгованості за кредитом - 278504,75 грн.; сума заборгованості за відсотками - 197816,11 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 5958,42 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 21700,38 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: на житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: вбиральня - «Б», огорожа - «N», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку, загальною площею 0,0841 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 00011068, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 7559 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 69 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_3 , місцезнаходження: 03150, Україна, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, місцезнаходження: 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Гагаріна, 15.

Суддя В. С. Сердинський