Справа № 727/9112/19
Провадження № 2/727/944/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю:

секретаря судових засідань Ільчук М.В.

сторін по справі:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.07.2012 року було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народилася донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від покладеного на нього обов`язку утримувати та піклуватися про свою дитину, матеріальну допомогу не надає. Їй важко самостійно, власними силами утримувати дитину, а тому, просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача судові витрати.

Рух справи

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.12.2019 року, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково; ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКППП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2250,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття; допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України; в іншій частині позовних вимог відмовлено; ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.04.2020 року, заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення від 03.12.2019 року постановленого по справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - скасовано і призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково.

Позивачем ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Пояснення сторін

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що відповідач дійсно у 2012 році відмовився від своєї частки у квартирі у відповідності до договору між подружжям, проте не в рахунок аліментів, його пояснення не відповідають дійсності. Відповідач подарував їй частку квартири, оскільки квартира була придбана в кредит її батьками, для її проживання та проживання брата, він не приймав участі в її придбанні та утриманні. Також вона надавала згоду на відпочинок дитини з батьком під час канікул за межами України та у Львові, проте акт на який посилається відповідач не відповідає дійсності, оскільки дитина відпочиває у батька у період канікул, але не весь період канікул, а в рівній частині перебуває в м.Чернівці, у м.Львові та в м.Могилів-Подільський у її батьків. В період часу з 01.09.2018 року по травень 2019 року у м.Львів дитина не їздила нікуди в період канікул. Стосовно банківського рахунку, про який відповідач вказує у відзиві на позов, ні вона ні її донька не знають про такий рахунок, і необхідності в такому рахунку не має. Витрати на дитину перевищують набагато суму яку просить вона стягнути з відповідача. Крім того, у дитини виявили сколіоз, нею придбано корсет для виправлення осанки, дитина ходить на гімнастику у дитячу поліклініку та потребує відвідування басейну. Наведені відповідачем у відзиві заперечення вважає безпідставними, оскільки вона заявила позовні вимоги з 01.09.2019 року і минулий період не має ніякого відношення до заявлених вимог, а потреби дитини ростуть, і вона не може їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не поступило; від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність. В письмових поясненнях зазначив, що він у 2012 році відмовився від своєї частки у квартирі у відповідності до договору між подружжям в рахунок сплати аліментів. Не заперечує проти сплати аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1109,00 грн., що не перевищує 70 % реально отриманого ним доходу.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вставлені судом обставини, досліджені докази та застосовані норми права

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.07.2012 року було розірвано (а.с.9, 113-114).

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у сторін народилася донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.13).

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Чернівецькій гімназії №2 Чернівецької міської ради (а.с.15); займається в ТОВ «Мала ком`ютерна академія Шаг Чернівці», оплату за навчання здійснює позивач (а.с.55-56, 70), займається в дитячій театральній студії «Бу-бу-бу» з вересня 2019 року (а.с.66).

У відповідності до свідоцтва про зміну імені, позивач змінила прізвище ОСОБА_4 на прізвище ОСОБА_5 , що зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №180 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 згідно довідки від 14.08.2019 року ФОП ОСОБА_6 працює на посаді керуючої салоном краси згідно трудового договору від 01.05.2018 року та її заробітна плата за останні 6 місяців склала 25038,00 грн. (а.с.16).

Згідно договору купівлі-продажу від 12.05.2007 року, покупці ОСОБА_7 купили квартиру АДРЕСА_3 (а.с.33, 105-106).

У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відомості про зареєстроване право власності на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 відсутні (а.с.34, 102).

24.08.2012 року було укладено договір між подружжям, відповідно до якого сторони домовились про те, що відповідач ОСОБА_2 як дарувальник подарував позивачу ОСОБА_7 , як обдарованій у власність ј частку квартири АДРЕСА_3 (а.с.63-64), що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.65).

Відповідно до актів №№232 від 18.04.2019 року, №423 від 17.10.2019 року, складених ЛКП «Під Голоском-410» відповідач ОСОБА_2 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та під час канікул проживає його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37-38, 103-104).

З довідки про доходи виданої в жовтні 2019 року відповідачу ОСОБА_2 , який працює в ТзОВ «Львівська пивна компанія» на посаді менеджера із збуту вбачається, що загальна сума доходу за період з травня 2019 року по вересень 2019 року за винятком аліментів становить 9176,37 грн. (а.с.41, 111).

Батьки відповідача ОСОБА_2 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.42), відповідно до пенсійних посвідчень є пенсіонерами за віком (а.с.46-47).

Що стосується квитанції до прибуткового ордера №10 від 06.06.2019 року про прийняття коштів в розмірі 2500,00 грн. від ОСОБА_8 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 із зазначенням підстави: англомовний табір, то суд не бере до уваги зазначений доказ, оскільки ОСОБА_10 є неповнолітньою особою, здійснювати платежі без батьків не може; крім того в даній квитанції не зазначено місце знаходження «англомовного ІНФОРМАЦІЯ_4 », його назву, код ЄДРПОУ, термін перебування в зазначеному «англомовному таборі», (а.с.39, 108).

Крім того, товарний чек від 30.10.2019 року фізичної особи підприємця ОСОБА_11 про придбання товару: « ОСОБА_12 - ОСОБА_13 » 1 шт. вартістю 136,00 грн. та « ОСОБА_12 - ОСОБА_14 » 1 шт. вартістю 128,00 грн. є незрозумілим, які саме обставини даним товарним чеком хотів підтвердити відповідач ОСОБА_2 (а.с.40, 108).

З приводу письмових пояснень громадян ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (а.с.44-45, 109-110), то обставини на які посилаються в поясненнях, позивач не заперечує зокрема, що дитина в літній період відпочиває на місцем проживання батька деякий період часу, позивач надавала згоду на тимчасовий виїзд за межі України, в держави Польша, Чехія, Німеччина, Угорщина, Словенія та інші держави Шенгенської угоди, в держави Румунія, Болгарія та інші держави Європейського Союзу, в держави Туреччина, Єгипет на період з 01.06.2019 року до 01.06.2020 року її малолітньої доньки ОСОБА_17 , яка проживає у АДРЕСА_1 у супроводі її батька ОСОБА_2 , зазначена згода посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н ОСОБА_18 . (а.с.43).

Позивач посилається на те, що їй самостійно важко утримувати та забезпечувати дитину усім необхідним для її нормального виховання та розвитку, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти для забезпечення розвитку дитини. Позивач посилається на те, що нею витрачаються кошти на поповнення рахунку мобільного телефону малолітньої дитини, що підтверджується оплатою послуг мобільного зв`язку (а.с.126-127).

Також позивачем було придбано канцелярські приладдя, одяг та взуття для малолітньої доньки, проводилася оплата Малої комп`ютерної академії «Шаг», проводилася оплата театрального гуртка (а.с.128-136); проте не підтверджено будь якими доказами необхідність придбання жуйки гумової «Весела ІНФОРМАЦІЯ_5 », навушників (а.с.128), «БонХилМаска» (а.с.132), а окремі чеки та квитанції не містять призначення платежу, адресатів. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд.

Крім того, відповідач посилається на обставини того, що він возить малолітню дитину на море в Україні та за кордон, проте суду не надано доказів необхідності (призначення лікаря) такого оздоровлення саме за кордоном; а перебування дитини на період канікул за місцем проживання батька та придбання речей і іграшок для дитини, це бажання самого батька, суд приймає до уваги той факт, що відповідач бере активну участь у вихованні та утриманні дитини, попри це дитина більшу частину часу проживає з позивачем, і дані обставини підтверджуються належними по справі доказами, зокрема: довідкою-випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, відповідно до якої, донька позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Встановлено вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Передбачено ст.ст.150, 157 СК України, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, виходячи з наступного.

Із змісту оскаржуваного рішення убачається, що апеляційний суд відмовив у задоволенні зазначених вимог з підстав наявності у власності малолітньої дитини квартири, що була подарована їй відповідачем, а також у зв`язку з тим, що дохід доньки набагато перевищує дохід відповідача і забезпечує повністю її потреби.

Згідно з частинами першою та другою статті 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її. Таким чином, положення зазначеної статті застосовуються виключно з метою припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено що відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач відчужив квартиру своїй дитині в рахунок саме аліментних платежів або з метою припинення права на аліменти для дитини, а надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

На час подання позовної заяви до суду було визначено ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Встановлено ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Передбачено ст.184 СК України, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зокрема, твердження відповідача про те, що дохід дитини є достатнім для повного забезпечення її потреби є припущенням, яке не доведено жодними доказами.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, суд вважає що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Висновки На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по справі на користь держави в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 150, 157, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 84, 263, 264, 265, 268, 274-279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКППП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

В решта частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 03.06.2020 року

Суддя: Слободян Г.М.