Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2020 Справа №607/4622/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 Л ОСОБА_3 В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, просить встановити факт його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що він звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області із заявою щодо видачі довідки про підтвердження громадянства України, 20 листопада 2019 року отримав письмову відповідь на заяву, в котрій зазначалося, що під час розгляду заяви на підставі наданих документів та інформації, яка надійшла з територіальних органів ДМС України, особу заявника встановлено не було, і, оскільки встановити його належність до громадянства України на підставі наданих документів не є можливим, то УДМС України в Тернопільській області було рекомендовано в судовому порядку встановити факт постійного місця проживання особи в неповнолітньому віці за станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 1991 року або факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області надало суду письмові пояснення, відповідно до яких при вирішенні справи покладається на думку суду. Просить врахувати, що таке судове рішення підтвердить належність заявника до громадянства України відповідно до статті 3 ЗУ «Про громадянство».

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2020 року відкрито окреме провадження по справі та призначено її до судового розгляду.

Заявник та його представник адвокат Яремко О.М. в судовому засіданні заяву про встановлення юридичного факту підтримали з підстав, викладених у ній. Просили суд її задовольнити в повному обсязі. Зокрема, ОСОБА_5 пояснив, що він народився в Донецькій області в місті Єнакієве ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потім з матір`ю переїхали в місто Сніжне, а в 2000 роках переїхали в Тернопільську область. У зв`язку із тим, що мати, він та брат були весь час зареєстровані в Донецькій області, на території, яка зараз окупована, а тому немає можливості підтвердити офіційними документами факт проживання на території України в 1991 році. Звертає увагу, що з моменту народження територію України не покидав. За паспортом звернувся вперше.

Представник Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області в судовому засіданні проти задоволення заяви про встановлення факту не заперечила, зважаючи на те, що в судовому засіданні дослідженими доказами факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, думку представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим відділом ЗАГСУ Єнакіївського міськвиконкому Донецької області Української РСР 26 грудня 1990 року, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Єнакієво Донецької області Української РСР, батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу №І-НО видане відділом ЗАГС міста Єнакієво Донецької області 25 жовтня 1993 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвали шлюб 23 жовтня 1993 року, про що зроблено актовий запис №772.

З трудової книжки матері заявника ОСОБА_7 видно, що вона в 1990-1994 роках працювала на Єнакієвському цементному заводі машиністкою крана.

Із листа Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області 04.02.2020 року, слідує, що за наявними обліками ГУ ДМС в Донецькій області відомості щодо персональних даних ОСОБА_4 відсутні. Перевірити факт реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , 1990 року народження у місті Єнакієво та у місті Сніжне Донецької області не надається можливим, оскільки всі облікові матеріали залишилися на території вказаних міст, які на теперішній час не підконтрольні українській владі. Архівні обліки мешканців Донецької області залишилися в місті Донецьку, який на теперішній час є окупованою територією.

Як вбачається із довідки №110 від 02 березня 2020 року, виданої Виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, та Настасівської ЗОШ від 28.01.2020 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав в АДРЕСА_1 без реєстрації певний час разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . 25 червня 2007 року ОСОБА_9 закінчив Настасівську ЗОШ І-ІІІ ст. і отримав свідоцтво про базову середню освіту.

Відповідно до довідки ДП «Комунальник-1» від 31.01.2020 року №112, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає по АДРЕСА_2 без реєстрації.

Крім того, як видно із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/9052/17, судом встановлено факт постійного проживання брата заявника по лінії матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 ІНФОРМАЦІЯ_1 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показали, що вони є родичами заявника, спілкувалися з його матір`ю. Їм відомо, що ОСОБА_13 народився в місті Єнакієво Донецької області, пізніше переїхав в місто Сніжне, а потім в Тернопільську область. З моменту народження, ОСОБА_4 територію України не покидав.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на ІНФОРМАЦІЯ_7 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Отже, зважаючи на те, що той факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 постійно проживав на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року є доведеним в судовому засіданні дослідженими доказами, сумнівів не викликає, встановлення вказаного факту необхідно заявнику для підтвердження належності до громадянства України, а тому суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_4 , слід задовольнити та встановити факт його остійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_5 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , РОКПН НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України у Тернопільській області, бульвар Шевченка, 10, місто Тернопіль, 46001, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк