Справа № 418/919/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2020 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді: Гуцола М.П.;

секретаря Вороніної І.О;

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ;

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Міловського районного суду Луганської області із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову позивач послалась на те, що 19 червня 2007 року між ОСОБА_3 (далі по тексту -Позивач) та ОСОБА_4 (далі по тексту - Відповідач) було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Мусіївської сільської ради Міловського району Луганської області, актовий запис №02.

Від шлюбу Позивач та Відповідач мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує на те, що фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2020 року.

Подружжям за час шлюбу за сімейні кошти дружини та чоловіка було набуто наступне майно: автомобіль Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 ;

транспортний засіб: причіп (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вищевказані транспортні засоби, які є об`єктом права спільної сумісної власності Позивача та Відповідача, були зареєстровані на ім`я ОСОБА_4 .

З січня 2020 року Відповідач на власний розсуд використовує вказане майно, від поділу майна ухиляється тому Позивач звернулась за захистом до суду.

Разом із позовною заявою Позивачем до суду було подане клопотання про забезпечення позову, яке ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 27.03.2020 року було задоволено.

Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 03.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду на 28.04.2020 року із повідомленням сторін.

Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 20.05.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів з регіонального сервісного центру МВС в Луганській області стосовно надання інформації щодо спірного майна, яке є предметом поділу у даній справі.

17.06.2020 року від представника відповідача адвоката Гамова В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав відсутності у його володінні спірного майна.

25.06.2020 року на адресу суду в рамках виконання ухвали про витребування доказів від 20.05.2020 року надійшла інформація стосовно спірного майна.

13.07.2020 року від позивач до суду надійшла уточнена позовна заява у якій позивач змінила підстави позову.

Так зокрема Позивач посилається на те, що ознайомившись зі змістом отриманих за ухвалою суду доказів з РСЦ МВС в Луганській області в отриманні яких в сторони Позивача були складнощі та керуючись ст. 49, 182 Цивільного процесуального кодексу України, вважаю за необхідне уточнити раніше поданий позов та викласти позовну заяву у наступній уточненій редакції.

19 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Мусіївської сільської ради Міловського району Луганської області, актовий запис № 02.

Від шлюбу Позивач та Відповідач мають доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 травня 2020 року за рішенням Міловського районного суду Луганської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Вищевказаним рішенням про розірвання шлюбу встановлено, що фактично шлюбні стосунки між позивачем і відповідачем було припинено з середини 2019 року, тобто спільне господарство не ведуть та проживають окремо середини 2019 року.

Подружжям за час шлюбу за сімейні кошти дружини та чоловіка було набуто наступне майно:

автомобіль Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 ;

транспортний засіб: причіп (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вищевказані транспортні засоби, які є об`єктом права спільної сумісної власності Позивача та Відповідача, були зареєстровані на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до листа РСЦ МВС в Харківській області №31/20-1134 від 07.04.2020 року транспортний засіб: причіп (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 .

Згідно листа ТСЦ №4443 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/4443-1152 від 18.05.2020 року автомобіль Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний ОСОБА_4 23 червня 2018 року, тобто за час шлюбу з Позивачкою.

Таким чином, на час припинення спільного ведення господарства нажите за час шлюбу майно подружжя складалось з автомобіля Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепу (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

21 лютого 2020 року Відповідачем було здійснено відчуження автомобіля Renault LOGAN MCV, (2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом укладення договору купівлі-продажу від 21.02.2020 року, на користь третьої особи ОСОБА_6 , що підтверджується листом ТСЦ №4443 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/4443-1152 від 18.05.2020 року.

ОСОБА_3 про факт відчуження належного їй майна дізналась під час розгляду даної справи, ознайомившись з матеріалами справи, згоди на відчуження автомобіля Позивачка не надавала, а якби знала про наміри свого колишнього чоловіка заперечувала проти вчинення даного правочину так, як правочин вчинений не в її інтересах.

Вказаними діями ОСОБА_4 завдав Позивачці матеріальних збитків, так як відчужив майно яке належить ОСОБА_3 без її згоди.

На даний час згоди щодо поділу майна між Позивачем та Відповідачем не досягнуто, відшкодовувати половину вартості причепа та відчуженого автомобіля ОСОБА_4 відмовляється, а тому позивач просить визнати легковий автомобіль Renault LOGAN MCV, (2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити належну ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 частку від продажу автомобіля Renault LOGAN MCV, ( 2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 у сумі 127 100, 00 (сто двадцять сім тисяч сто) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 грошову суму у розмірі 127 100, 00 (сто двадцять сім тисяч сто) гривень 00 коп.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на Ѕ частину причепу (пр-легковий -В) марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 14.07.2020 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву та на підставі положень ст. 223 ЦПК України відкладено розгляд справи на 04.08.2020 року о 10:00 із повідомленням сторін.

Надано відповідачу 15-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подання відзиву.

Позивач та відповідач у судове засідання, яке було призначено на 04.08.2020 року о 10:00 не з`явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

При цьому, виходячи із положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгулу справи.

Представник позивача адвокат Плахутіна М.А. уточнений позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача адвокат Гамов В.В. у судовому засіданні заперечував щодо заявленого позову. В обґрунтування своїх заперечень, представник відповідача послався на те, що у суду відсутні підстави приймати до розгляду уточнену позовну заяву оскільки, вона надійшла до суду із порушенням строку, визначеного ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Окремо представник відповідача послався на те, що примірник уточненої позовної заяви, яка направлена позивачем відповідачу нею не підписана, що позбавило його можливості підготувати відзив на позовну заяву.

З огляду на встановлені обставини, судом на реалізацію положень п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України оголошено перерву у справі на надано можливість представнику відповідача ознайомитись із матеріалами справи, у тому числі із уточненою позовною заявою з додатками.

Після ознайомлення представника відповідача із матеріалами справи, з метою сприяння учасникам процесу в реалізації ними їх процесуальних прав судом поставлено на розгляд питання щодо необхідності надання представнику відповідача додаткового строку для подання відзиву проте, будь яких клопотань із цього приводу до суду не надходило. Натомість представник відповідача у своїх усних поясненнях послався на те, що уточнена позовна заява не підлягає розгляду, а у задоволенні первісного позову необхідно відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку приходить до наступного.

Так, щодо позиції представника відповідача стосовно відсутності підстав для розгляду уточненої позовної заяви суд зазначає наступне.

Так, дійсно за змістом ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 03.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду на 28.04.2020 року із повідомленням сторін.

Згідно положень ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

З 12 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами) на усій території України установлено карантин, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що твердження представника відповідача щодо відсутності у суду підстав приймати до розгляду уточнену позовну заяву є хибним та не ґрунтується на нормах процесуального закону, а тому не приймається судом до уваги.

Так, під час розгляду справи судом встановлені наступні фактичні обставини, що підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

19 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Мусіївської сільської ради Міловського району Луганської області, актовий запис №02.

Від шлюбу Позивач та Відповідач мають доньку- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружжям за час шлюбу за сімейні кошти дружини та чоловіка було набуто наступне майно:

автомобіль Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

транспортний засіб: причіп (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вищевказані транспортні засоби, які є об`єктом права спільної сумісної власності Позивача та Відповідача, були зареєстровані на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до листа РСЦ МВС в Харківській області №31/20-1134 від 07.04.2020 року транспортний засіб: причіп (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 .

Згідно листа ТСЦ №4443 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/4443-1152 від 18.05.2020 року автомобіль Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний ОСОБА_4 23 червня 2018 року, тобто за час шлюбу з Позивачкою.

Таким чином, на час припинення спільного ведення господарства нажите за час шлюбу майно подружжя складалось з автомобіля Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепу (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

21 лютого 2020 року Відповідачем було здійснено відчуження автомобіля Renault LOGAN MCV, (2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом укладення договору купівлі-продажу від 21.02.2020 року, на користь третьої особи ОСОБА_6 , що підтверджується листом ТСЦ №4443 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/4443-1152 від 18.05.2020 року.

ОСОБА_3 про факт відчуження належного їй майна дізналась під час розгляду даної справи, ознайомившись з матеріалами справи, згоди на відчуження автомобіля Позивач не надавала.

На даний час згоди щодо поділу майна між Позивачем та Відповідачем не досягнуто.

При цьому, суд не приймає як доказ надану позивачем копію рішення Міловського районного суду Луганської області від 20.05.2020 року, яким розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, оскільки воно не містить відмітки про набрання ним законної сили, а відтак є недопустимим доказом в розумінні ст. 78 ЦПК України.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Щодо поділу автомобіля Renault LOGAN MCV, реєстраційний номер НОМЕР_1 суд зазначає наступне.

19 червня 2018 року ОСОБА_4 було придбано автомобіль Renault LOGAN MCV, (2018 року випуску) , а 23 червня 2018 року проведено державну реєстрацію та видано реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 23.06.2018 року. Вищевказаний транспортний засіб згідно листа ТСЦ №4443 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/4443-1152 від 18.06.2020 року був зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення міститься і в ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, роз`яснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Верховний суд України у справі від 24 травня 2017 року за №6-843цс17 підкреслив, що відповідно до ст.60 СК України у сімейному праві діє презумпція права спільної сумісної власності майна подружжя, «яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та поки не спростована».

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними або законом.

В зв`язку з тим, що автомобіль Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , було набуто подружжям за час шлюбу, суд приходить до переконання, що вказане майно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності та їх частки є рівними, тобто по Ѕ кожному.

Так, із дослідженого судом листа ТСЦ №4443 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/4443-1152 від 18.06.2020 року встановлено, що Відповідачем 21 лютого 2020 року було здійснено перереєстрацію вищевказаного автомобіля на іншого власника на підставі Договору купівлі- продажу а саме: ОСОБА_6 .

Згоди на відчуження автомобіля Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 Позивач не надавала, що підтверджується інформацією викладеною в листі ТСЦ №4443 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/4443-1152 від 18.06.2020 року.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені статтею 65 СК України.

Відповідно до частини 2 статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

За приписами ч. 3 ст. 65 СК України встановлює випадки, коли згода другого з подружжя має бути оформлена письмово та посвідчена нотаріально. Зміст положень ч. 3 ст. 65 СК України дають підстави для висновку про те, що згода другого з подружжя подається у простій письмовій формі, якщо правочин, який укладається одним з подружжя за рахунок спільного майна, стосується цінного майна і разом з тим не вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації. Якщо правочин вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, незалежно від того, чи є майно цінним, згода на укладення будь-якого правочину має подаватись у письмовій формі та засвідчуватись нотаріально.

Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У відповідності до частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном.

Відповідно п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Частина 1 статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 05.04.2019 року у справі №645/4711/15-ц, - один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя Ѕ частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

У Постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 554/8023/15-ц Велика Палата ВС зазначила, що якщо при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив відчуження, або використав його на свій розсуд проти волі іншого та не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, або приховав його, то таке майно або його вартість ураховується при поділі.

Згідно з роз`ясненням викладеними у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Так, відповідно до Звіту про вартість майна від 21.02.2020 року вартість автомобіля Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , станом на 21.02.2020 року становить 254 200,00 ( двісті п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 коп.

З урахуванням вартості, яка вказана у звіті про вартість майна від 21.02.2020 року, Відповідачем 21 лютого 2020 року було здійснено відчуження автомобіля Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , на підставі Договору купівлі-продажу №4443/2020/1948008 від 21.02.2020 року.

Таким чином, суд погоджується із позицією позивача, що ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд об`єктом права спільної сумісної власності, відчужив його за відплатним договором та на даний час володіє грошовими коштами отриманими за Договором купівлі-продажу від 21.02.2020 року в розмірі 254 200,00 ( двісті п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 коп., а тому зобов`язаний передати ОСОБА_3 Ѕ частину вказаних грошових коштів.

Отже, ОСОБА_4 повинен виплатити ОСОБА_3 половину вартості відчуженого ним майна, а саме: автомобіля Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

Сума компенсації половини вартості автомобіля Renault LOGAN MCV,(2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 127 100, 00 (сто двадцять сім тисяч сто) гривень 00 коп.

Щодо поділу причепу (пр-легковий-В), марка Лев модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 суд виходить із наступного.

20.11.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було придбано за спільні сімейні кошти транспортний засіб: причіп (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до Звіту про вартість майна від 20.03.2020 року вартість причепу (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість якого станом на 20.03.2020 року становить 11 100 (одинадцять тисяч сто) гривень 00 коп.

На даний час Відповідач користується вказаним майном, використовує його для особистих потреб та на власний розсуд, відмовляється від добровільного розподілу спільно нажитого майна.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 64 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними або законом.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене, з урахуванням заявленої вимоги позивач, суд приходить до переконання, що найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частку транспортного засобу: причіп (пр-легковий-В), марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи.

Враховуючи обставини справи, зважаючи на те, що спірний автомобіль Renault LOGAN MCV, (2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 відчужений відповідачем на користь третьої особи, виходячи із змісту задоволених позовних вимог, суд вважає за доцільне скасувати заходи забезпечення позову вжиті згідно ухвали Міловського районного суду Луганської області від 27.03.2020 року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні із позовом до суду

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1527,50 грн. Судом задоволено позовні вимоги отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1527,50 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати легковий автомобіль Renault LOGAN MCV, (2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити належну ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 частку від продажу автомобіля Renault LOGAN MCV, ( 2018 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 у сумі 127 100, 00 (сто двадцять сім тисяч сто) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 грошову суму у розмірі 127 100, 00 (сто двадцять сім тисяч сто) гривень 00 коп.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на Ѕ частину причепу (пр-легковий -В) марка Лев, модель 183131, (2014 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір у сумі 1527, 50 грн.

Скасувати захід забезпечення позову вжитий відповідно до ухвали Міловського районного суду Луганської області по справі № 418/919/20 від 27.03.2020 року у виді:

-заборони ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), чи іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля марки Renault LOGAN MCV 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

-заборони ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), чи іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження причепу (пр-легковий-В), марка Лев, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Міловським РВ УМВС України від 25.07.2007 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_8 виданий Міловським РВ УМВС України від 12.02.2002 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 10.08.2020 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Луганського апеляційного суду, який знаходиться у м. Сєвєродонецьк, шляхом подачі скарги через Міловський районний суд Луганської області.

Рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після спливу строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: М.П. Гуцол