Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/744/16-ц
Провадження № 2/433/342/20
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"16" червня 2020 р.

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Резнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Троїцького районного суду Луганської області перебуває цивільна справа за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 08.06.2016 були задоволені позовні вимоги позивача в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н у сумі 71 837,37 грн., яка складається з: 23710,00 грн. заборгованість за кредитом; 44230,35 грн. заборгованість за відсотки за користування кредитом; 500,00грн. штраф (фіксована частина); 3397,02 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка обґрунтована тим, що копії зазначеного рішення не отримував, а про його існування дізнався з з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 19.02.2020 скасовано заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 червня 2016 року у справі № 433/744/16-ц за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судові засідання призначені на 18.03.2020, 14.04.2020, 12.05.2020, 16.06.2020 позивач не з`являвся, про дату слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом відправлення судових повісток, про отримання яких свідчить штамп в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки позивач суд не повідомляв.

В позовній заяві, яка датована 29.03.2016, в прохальній її частині, позивачем зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Тобто, позивачем висловлено фактичну згоду на ухвалення судом заочного рішення.

Суд не приймає до уваги формулювання цієї заяви, а саме «в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку», оскільки вона прямо не свідчить про прохання слухати справу без участі позивача, більш того, була вчинена до скасування заочного рішення. Інших заяв матеріали справи за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості не містять.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак ЄСПЛ визнав, що право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду. Зокрема, ЄСПЛ висловив таку правову позицію у рішеннях «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 38) та «Станєв проти Болгарії» ( п.230 ).

Теж саме застосовується у справах щодо критеріїв прийнятності заяви, що за своїм характером регулюються державою, яка користується певною свободою розсуду у цьому питанні (рішення ЄСПЛ у справі «Луордо проти Італії (п. 85).

Право на доступ до суду за деяких обставин може бути предметом правомірних обмежень, зокрема, щодо забезпечення судових витрат (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства, п.п. 62 67).

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", пунктах 51, 52 рішення ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", пункті 91 рішення ЄСПЛ від 09.11.2004 у справі " ОСОБА_2 проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух …(рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки позивач, будучи повідомленим належним чином про день та час слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності та доказів поважності неявки до суду не надав, суд вважає, що позов необхідно залишити без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Керуючись ст. ст. 223, 257-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості- залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення його позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, а якщо учаснику справи ухвала суду не була вручена у день її складення - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Троїцький районний суд Луганської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.С. Певна