ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Чернівці
справа № 727/8167/19

провадження 22-ц/822/386/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.
секретар Ковальчук Н.І.
розглянувши апеляційну скаргу Чернівецького міського голови Каспрука Олексія Павловича на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького міського голови, Чернівецької міської ради, Голови реорганізаційної комісії Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1», третя особа Управління забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецького міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і переведення у зв`язку з реорганізацією

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чернівецького міського голови, Чернівецької міської ради, Голови реорганізаційної комісії Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецького міського голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і переведення у зв`язку з реорганізацією.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови від 21.07.2003 року №450к на підставі трудового договору продовженим на невизначений строк, позивач призначений на посаду головного лікаря комунальної медичної установи "Міський клінічний пологовий будинок № 1", що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівців.
Рішенням Чернівецької міської ради від 31.01.2019 року № 1608 «Про реорганізацію шляхом перетворення комунальних медичних закладів м.Чернівців» вирішено припинити діяльність у зв`язку із реорганізацією комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» Чернівецької міської ради шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок № 1» Чернівецької міської ради. Вважав, що у разі перетворення комунальної установи у комунальне некомерційне підприємство, заклад охорони здоров`я продовжує здійснювати свою діяльність і є правонаступником всіх прав та обов`язків закладу охорони здоров`я, що припиняється, зокрема в частині продовження трудових відносин з найманими працівниками і керівником, тощо.
В порушення вимог закону, 25.04.2019 року Чернівецьким міським головою винесене персональне попередження про припинення трудових відносин із головним лікарем ОСОБА_1 у зв`язку із реорганізацією КМУ «Міський пологовий будинок № 1», ліквідацією посади головного лікаря та зміною завдання і обов`язків керівника новоствореного закладу охорони здоров`я. Із вказаним попередженням позивач не погодився, вважає, що посада головного лікаря, яку він займає, не ліквідовується при реорганізації медичної установи, і дії роботодавця спрямовані лише на чергове повторне грубе порушення його трудових прав.
Вказував на те, що попередження та всі подальші дії міського голови являються незаконними та нікчемними, у зв`язку із тим, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року, яким поновлено повноваження міського голови, ще не вступило в законну силу, а сам факт поновлення відповідача на роботу Чернівецького міського голови, не наділяє його повноваженнями міського голови, а дає лише підстави для нарахування та отримання заробітної плати, що прирівнюється до осіб, які відстороненні від виконання посадових обов`язків. Враховуючи, що термін дії трудового договору з ним, як головним лікарем продовжений на невизначений строк та він призначений на посаду до вступу в силу 01.01.2019 року Наказу МОЗ від 31.10.2018 року (про розділення функцій керівника медичного закладу на управлінські та медичні), продовження дії його договору також випливає із вимог КЗпПУ та Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, та прямо визначено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21.08.2015 року, яке набрало законної сили.
Позивач вважає, що в силу ст.36 КЗпПУ дія його трудового договору продовжується в новоутвореному підприємстві, та він має право на заняття вакантної посади керівника шляхом переведення, без проведення конкурсу.
23.07.2019 року позивач звернувся до роботодавця - Чернівецького міського голови із заявою про переведення його з посади головного лікаря КМУ «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» на посаду генерального директора КНП «Мiський клінічний пологовий будинок №1» і що наявна в реорганізованій установі вакантна посада генерального директора. Йому за кваліфікацією та освітою підходить. Зазначає, що дана заява не розглянута.
26.07.2019 року, в період тимчасової непрацездатності, поштовим листом він отримав копію Розпорядження міського голови від 24.07.2019 року № 1024к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 24 липня 2019 року у зв`язку із реорганізацією установи, в якому здійснюється посилання на п.1 ст.40 КЗпП України.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 29.07.2019 року заходи по реорганізації КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» не завершені, не припинено діяльність установи та новоутворене некомерційне підприємство не зареєстроване, що також свідчить про безпідставне звільнення з посади 24.07.2019 року.
Зазначав, що відповідно до посвідчення № КД-5439 від 25.06.2019 року являвся кандидатом у народні депутати України у загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі та включений до виборчого списку Аграрної партії України. У зв`язку із виборчим процесом, Розпорядженням міського голови від 01.07.2019 року № 843-к, ОСОБА_1 - головному лікарю КМУ надано відпустку без збереження заробітної плати, як кандидату в народні депутати, тривалістю 21 календарний день з 01.07. по 21.07.2019 року включно. Згідно ст.76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» в редакції від 28.02.2019 року - кандидат у депутати під час виборчого процесу не може бути звільнений з роботи з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, командира військової частини (формування). Кандидат у депутати без його згоди не може бути переведений на іншу роботу, направлений у відрядження, а також призваний на військову або альтернативну (невійськову) службу, навчальні (перевірні) та спеціальні збори військовозобов`язаних.
Крім цього, зазначає, що оскаржуване розпорядження винесено відповідачем в період перебування на лікарняному, в той час як відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України звільнення працівника з роботи в період тимчасової непрацездатності не допускається, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЩ № 419718, виданий 22.07.2019 року, ОСОБА_1 з 22.07.2019 року по 26.07.2019 року включно був звільнений з роботи у зв`язку із хворобою та тимчасовою непрацездатністю.
Позивач вказує на те, що згідно довідки №77 від 29.07.2019 року КМУ «Міський клінічний пологовий будинок № 1» - за період з 01.05. по 30.06.2019 року позивачу нарахована заробітна плата в сумі 44 617 грн. 15 коп., що є розміром заробітної плати за два місяці, що передували звільненню з роботи. Всього в цьому періоді відповідно до табелів обліку робочого часу відпрацьовано 40 робочі дні. Одноденна заробітна плата складає 1115,43 грн. (44 617,15 грн. : 40 р/дн.). За період часу вимушеного прогулу з 24.07.2019 року до 30.07.2019 року включно 5 робочих днів з розрахунку п`ятиденного робочого тижня, який встановлений в міському клінічному пологовому будинку № 1. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 5577,15 грн. (1115,43 грн. х 5 р/дн.). В період з 22.07.2019 року по 26.07.2019 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні. При цьому вчасно надав КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» листок про тимчасову непрацездатність, проте до цього часу він йому не оплачений.
Зазначає, що не зважаючи на його тривалий стаж роботи в медичній галузі, роботодавець не запропонував іншої посади, не забезпечив дотримання основних гарантій працівника при звільненні, чим позбавив позивача права на працю і засобів до існування. Вважає, що його звільнення з роботи з посади головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови О. Каспрука від 24.07.2019 року № 1024-к у зв`язку із реорганізацією комунальної медичної установи є незаконним, через що воно підлягає скасуванню, а його слід поновити на роботі на посаді головного лікаря КМУ та зобов`язати відповідача перевести на посаду генерального директора в КНП.
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови О.П. Каспрука від 24.07.2019 року № 1024-к «Про звільнення ОСОБА_1 головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1». Визнати незаконним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови від 05.08.2019 року № 1085-к «Про внесення змін в розпорядження міського голови від 24.07.2019 року № 1024-к». Негайно поновити його на роботі на посаді головного лікаря Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 24.07.2019 року та зобов`язати Чернівецького міського голову О.П. Каспрука перевести ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок № 1» на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок № 1», у зв`язку з реорганізацією комунальної медичної установи шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок № 1». Стягнути з КНП «Міський клінічний пологовий будинок № 1» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 1115,43 грн. одноденної заробітної плати. Допустити негайне виконання судового рішення в частині виплати середнього заробітку за один місяць та в частині поновлення на роботі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Чернівецького міського голови О.П. Каспрука від 24.07.2019 року № 1024-к «Про звільнення ОСОБА_1 головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1».
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Чернівецького міського голови від 05.08.2019 року № 1085-к «Про внесення змін в розпорядження міського голови від 24.07.2019 року № 1024-к».
Поновлено на роботі на посаді головного лікаря Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 24.07.2019 року та призначено ОСОБА_1 на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок №1» шляхом переведення з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок № 1», у зв`язку із реорганізацією Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Мiський клінічний пологовий будинок №1», з укладенням строкового трудового договору.
Зобов`язано Чернівецького міського голову ОСОБА_2 видати розпорядження про переведення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1», у зв`язку з реорганізацією комунальної медичної установи шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» з укладенням строкового трудового договору.
Стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 1115,43 грн. одноденної заробітної плати.
Стягнуто на користь Держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради.
Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі, призначення на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» та в частині стягнення середнього заробітку в межах платежу за один місяць.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Чернівецький міський голова Каспрук О.П. просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 лютого 2020 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити повністю за безпідставністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Чернівецький міський голова Каспрук О.П. вважає дане судове рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим за невідповідності висновків суду обставинам справи,
недоведеності обставини справи, що мають значення для справи,
порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального і
матеріального права.
Зазначає, що 06.05.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я». Відповідно до цього Закону внесено зміни до Основ законодавства України про охорону здоров`я, згідно з якими за організаційно-правовою формою заклади охорони здоров`я комунальної власності можуть утворюватися та функціонувати як комунальні некомерційні підприємства або комунальні установи.
З огляду на вказані положення Закону Чернівецька міська рада рішенням
від 31.01.2019 №1608 вирішила припинити діяльність низки комунальних
медичних установ територіальної громади м.Чернівців у зв`язку з їх
реорганізацією у комунальні некомерційні підприємства, в т.ч. вирішено
реорганізувати комунальну медичну установу «Міський клінічний пологовий
будинок №1» у комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний
пологовий будинок №1» та утворено комісію з його реорганізації шляхом
перетворення.
Рішенням міської ради від 27.06.2019 №1762 припинено комунальну
медичну установу «Міський клінічний пологовий будинок №1», затверджено
передавальний акт комісії з реорганізації та статут комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1».
Внаслідок реорганізації Підприємство, на відміну від Установи, здійснює
некомерційну господарську діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та
інших результатів без мети одержання прибутку, самостійно організовує свою
діяльність відповідно до фінансового плану, затвердженого у встановленому
законодавством порядку, організовує надання послуг і реалізує їх за цінами
(тарифами), що визначаються в порядку, встановленому законодавством України(п.1.7, 4.4. Статуту).
У зв`язку із реорганізацією комунальної медичної установи «Міський
клінічний пологовий будинок №1» у комунальне некомерційне підприємство
«Міський клінічний пологовий будинок №1» відбулись зміни в організації
виробництва і праці працівників цього закладу охорони здоров`я в т.ч. і його
керівника.
Зокрема, скорочено посаду головного лікаря комунальної медичної

установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» та введено посаду

Генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський

клінічний пологовий будинок №1», посадові обов`язки якого є відмінними від

посадових обов`язків головного лікаря.

Отже, наслідком реорганізації КМУ «Міський клінічний пологовий
будинок №1» у комунальне некомерційне підприємство стала зміна
організації виробництва і праці керівника цього закладу охорони здоров`я,
зокрема скорочення посади головного лікаря установи та введення посади
генерального директора підприємства з іншими кваліфікаційними
вимогами до цієї посади та функціональними обов`язками, що є підставою
для розірвання трудового договору з головним лікарем КМУ «Міський
клінічний пологовий будинок №1», на підставі п.1 ч.І ст.40 КЗпП України.
Про наступне вивільнення головний лікар КМУ «Міський клінічний

пологовий будинок №1» був попереджений у відповідності із ст.49-2 КЗпП

України згідно з персональним попередженням від 25 квітня 2019 р, яке міститься в матеріалах справи.

Розпорядженням міського голови від 24.10.2019 за №1588-к позивачу

запропоновано у комунальному некомерційному підприємстві «Міський

клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради вакантні посади:

лікаря-інтерна, лікаря-стажиста, 0,25 ставки лікаря-акушер-гінеколога жіночої

консультації, 0,25 ставки лікаря-лаборанта з клінічної біохімії відділення

анестезіології з ліжками інтенсивної терапії та методами ефективної терапії, 0,25

ставки лікаря-лаборанта відділення трансфузіології, 0,50 ставки лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, 0,50 ставки лікаря-акушер-гінеколога відділення додаткових медичних послуг на період декретної відпустки основного працівника.

Таким чином, під час процесу вивільнення ОСОБА_1 з посади

головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» були

забезпечені його права та гарантії, які передбачені законодавством про працю, а

тому висновки суду першої інстанції про порушення п.3 Прикінцевих положень

Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо

удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я про

те, що звільнення працівника допускається лише у разі, якщо неможливо

перевести працівника за його згодою на іншу роботу, є безпідставними.

Апелянт зазначає, що на момент прийняття судом оскаржуваного рішення позивач ОСОБА_1 , не був звільненим, оскільки згідно з розпорядженням міського голови від 24.10.2019 за №1588-к ОСОБА_1 був поновленим на роботі на посаді головного лікаря комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», а процедура вивільнення ще тривала і закінчена не була.

Відтак, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання

незаконним та скасування розпорядження Чернівецького міського голови

від 24.07.2019 року № 1024-к «Про звільнення головного лікаря КМУ «Міський

клінічний пологовий будинок №1» та розпорядження міського голови від 05.08.2019 року № 1085-к «Про внесення змін в розпорядження міського голови

від 24.07.2019 року № 1024-к», а також поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1»

підлягало закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку із

відсутністю предмету спору.

Позовні вимоги відповідача про призначення

ОСОБА_1 на посаду генерального директора комунального

некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1»

шляхом переведення з посади головного лікаря комунальної медичної установи

«Міський клінічний пологовий будинок № 1», у зв`язку із реорганізацією

з укладенням строкового трудового договору

та зобов`язання міського голову видати відповідне розпорядження не грунтуються на вимогах закону. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, запроваджено спеціальний порядок зайняття посади керівника закладу охорони здоров`я, а саме за результатами конкурсу шляхом укладання контракту. Відтак, призначення позивача на посаду генерального директора КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1» поза межами конкурсу не відповідає вимогам спеціального законодавства.
Посилання суду першої інстанції на Методичні рекомендації з питань
перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні
некомерційні підприємства є безпідставними, оскільки вони стосуються
керівників закладів охорони здоров`я, які до реорганізації працювали за
контрактною формою трудового договору та виконували функції голови комісії
з припинення бюджетних установ.
Позивач ОСОБА_1 працював головним лікарем КМУ «Міський
клінічний пологовий будинок №1» за звичайною безстроковою формою
трудового договору і не призначався головою комісії з припинення КМУ
«Міський клінічний пологовий будинок №1».
Крім того, методичні рекомендації не мають імперативного характеру.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції вирішуючи трудовий спір застосував спосіб захисту нібито порушеного права, який не передбачений Кодексом законів про працю України чи іншим законодавством про працю.
Зокрема, відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про
запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Вказана норма не передбачає такого способу захисту порушеного права
органом, який розглядає трудовий спір, як призначення працівника на конкретну
посаду.
Ухвалюючи рішення про призначення керівника закладу охорони

здоров`я комунальної власності суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження роботодавця та застосував спосіб захисту, який не передбачений законом.

Задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати відповідне розпорядження після ухвалення відповідного рішення про призначення позивача на відповідну посаду не містить під собою правового підґрунтя. Ще більш свавільним є допуск до негайного виконання рішення в частині призначення позивача на посаду генерального директора КНП «Міський клінічний пологовий будинок № 1».

Зокрема, статтею 430 КЗпП України визначено вичерпний перелік рішень, які суд допускає до негайно виконання і рішення про призначення працівника на посаду вказаний перелік не містить. Не передбачено допуску до негайного виконання рішення про призначення працівника і ст. 235 КЗпП України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу. Посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що мало місце порушення відповідачами трудового законодавства при звільненні позивача з посади головного лікаря за п.1 ч.І ст.40 КЗпП України та не переведенні в порядку реорганізації медичної установи. Відповідачами не доведено дотримання процедури звільнення позивача за п.1 ч.І ст.40 КЗпП України, звільнення головного лікаря ОСОБА_1 оформленого належним чином не відбулося. Затвердження рішення міської ради про конкурсну основу для прийняття на посади керівників закладів охорони здоров`я не позбавляє позивача права на продовження трудових відносин із реорганізованим підприємством та, оскільки позивача неможливо поновити на попередній роботі у зв`язку із припиненням КМУ«Міський клінічний пологовий будинок №1» в порядку реорганізації як юридичної особи, позивач підлягає поновленню в новоутвореній КНП «Міський клінічний пологовий будинок №1» на посаді керівника, яку він обіймав в установі, яка реорганізована, на посаду генерального директора.

Просить апеляційну скаргу Чернівецького міського голови Каспрука О.П. залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи Чернівецького міського голови Каспрук О.П. викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що розпорядженням Чернівецького міського голови від 21.07.2003 року №450к позивача ОСОБА_1 призначено на посаду головного лікаря комунальної медичної установи "Міський клінічний пологовий будинок № 1", що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівці, на підставі трудового договору, продовженого на невизначений строк.
Рішенням Чернівецької міської ради від 31.01.2019 року № 1608 «Про реорганізацію шляхом перетворення комунальних медичних закладів м.Чернівців» вирішено припинити діяльність у зв`язку із реорганізацією комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок №1» шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» Чернівецької міської ради.
25.04.2019 року Чернівецьким міським головою винесене персональне попередження про припинення трудових відносин із головним лікарем ОСОБА_1 у зв`язку із реорганізацією КМУ «Міський пологовий будинок № 1», з якого вбачається, що відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із реорганізацією ліквідовується посада головного лікаря та змінюються завдання і обов`язки керівника новоствореного закладу охорони здоров`я.
23.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького міського голови із заявою про переведення з посади головного лікаря КМУ «Мiський клінічний пологовий будинок №1» на посаду генерального директора КНП «Мiський клінічний пологовий будинок №1», так як наявна в реорганізованій установі вакантна посада генерального директора за кваліфікацією та освітою позивачу підходить.
Розпорядженням міського голови від 24.07.2019 року № 1024-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» 24 липня 2019 року позивача ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із реорганізацією установи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.
Із листка непрацездатності від 22.07.2019 року серія АГШ № 419718 судом встановлено, що звільнення позивача ОСОБА_1 відбулося в порушення ч.3 ст.40 КЗпП України в період його тимчасової непрацездатності.
Окрім того, із посвідчення № КД-5439 від 25.06.2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 станом на день звільнення 24.07.2019 року являвся кандидатом у народні депутати України у загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі та включений до виборчого списку Аграрної партії України. Розпорядженням міського голови від 01.07.2019 року № 843-к у зв`язку із виборчим процесом позивачу ОСОБА_1 - головному лікарю КМУ надано відпустку без збереження заробітної плати, як кандидату в народні депутати, тривалістю 21 календарний день з 01.07.2019 року по 21.07.2019 року включно (том 1 а.с.44).
Судом також встановлено, що в період виборчого процесу, в порушення ст.76 Закону України «Про вибори народних депутатів України» в поточній редакції від 28.02.2019 року міський голова виносить розпорядження про звільнення позивача з посади головного лікаря 24.07.2019 року.
Із розпорядження Чернівецького міського голови від 05.08.2019 року № 1085-к «Про внесення змін в розпорядження міського голови від 24.07.2019 року № 1024-к» вбачається, що відповідно до ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», персонального попередження від 25.04.2019 року № 01/02-06/1094, беручи до уваги листок непрацездатності від 22.07.2019 року серія АГШ № 419718 внесені зміни в розпорядження міського голови від 24.07.2019 року №1024-к, та зазначено: «Звільнити ОСОБА_1 головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок № 1» 29.07.2019 року в зв`язку із реорганізацією КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» (п.1 ст.40 КЗпП України).
КМУ «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» була перетворена в порядку реорганізації в КНП «Мiський клінічний пологовий будинок №1» із збереженням функціональності своєї діяльності, а тому в силу ч.3 ст.36 КЗпП України тягне за собою не припинення дії трудового договору позивача, а у відповідності до ч.4 ст.36 КЗпП України трудовий договір позивача повинен був бути продовжений.
Із розпорядження Чернівецького міського голови від 24.10.2019 року № 1588-к, судом встановлено, що після звернення позивачем з позовом до суду міським головою 24.10.2019 року поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря КМУ «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» з 29.07.2019 року. Поряд із цим, судом встановлено, що вказаним розпорядженням про поновлення позивача на посаду головного лікаря від 24.10.2019 року не скасовані оскаржувані розпорядження про звільнення від 24.07.2019 року № 1024-к та про внесення змін від 05.08.2019 року №1085-к.
Встановлено, що нарахування та виплата заробітної плати позивачу ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 29.07.2019 року по 24.10.2019 року не проведена, нарахування заробітної плата ОСОБА_1 з 24.10.2019 року на роботі на посаді головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» не проводилося та заходи щодо виконання розпорядження про поновлення ОСОБА_1 не зазначені.
Відповідно до листа позивача від 17.12.2019 року, адресованому Чернівецькому міському голові, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 17.12.2019 року повторно звернувся із заявою про призначення його на посаду генерального директора КПН шляхом переведення з посади головного лікаря в порядку реорганізації з укладанням з ним строкового трудового договору згідно умов реорганізації. На вказану заяву міський голова листом від 27.12.2019 року № 01/02-06/3433 запропонував прийняти участь у конкурсі на посаду генерального директора та запропоновано визначитися із пропозиціями щодо зайняття вакантних посад в КНП, а саме: лікаря-інтерна, лікаря-стажиста, 0,25 ставки лікар-акушер-гінеколога жіночої консультації, 0,25 ставки лікаря-лаборанта, 0,50 ставки лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, 0,50 ставки лікаря-акушера-гінеколога відділення додаткових медичних послуг на період декретної відпустки основного працівника.
Згідно довідки №77 від 29.07.2019 року КМУ «Міський клінічний пологовий будинок № 1» за період з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року позивачу була нарахована заробітна плата в сумі 44 617 грн. 15 коп.
Також сторонами визнано, що на час перегляду справи в апеляційному порядку між ОСОБА_1 та новим власником новоутвореного внаслідок реорганізації комунального некомерційного підприємства укладено контракт, відповідно до якого позивач перебуває на посаді генерального директора.
Крім того, сторонами визнаються обставини протиправності звільнення ОСОБА_1 з посади у зв`язку з перебуванням у відпустці, пов`язаної із статусом кандидата у народні депутати, та під час хвороби, про що свідчать відомості про внесення змін в розпорядження про звільнення, про те сторони розуміють різні правові наслідки цьому, за якими апелянт просить скасувати рішення в частині поновлення та закрити провадження в цій частині у зв`язку з відсутністю спору, а позивач просить залишити рішення, зокрема й в цій частині, без змін.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Судом встановлено що розпорядженням Чернівецького міського голови від 21.07.2003 року №450к позивача ОСОБА_1 призначено на посаду головного лікаря комунальної медичної установи "Міський клінічний пологовий будинок № 1", що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівців, на підставі трудового договору продовженим на невизначений строк.
Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Рішенням Чернівецької міської ради від 31.01.2019 року № 1608 «Про реорганізацію шляхом перетворення комунальних медичних закладів м.Чернівців» вирішено припинити діяльність у зв`язку із реорганізацією комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради (адреса: м. Чернівці, вул. Головна,129, ) шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» Чернівецької міської ради.
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року).
З матеріалів справи вбачається, що згідно Статуту Комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок № 1» Чернівецької міської ради, управління Підприємством здійснює міська рада, поточне керівництво (оперативне управління) здійснює Генеральний директор підприємства, який призначається на посаду на конкурсній основі шляхом укладення з ним контракту відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством України.
Статтею 36 КЗпП України передбачено, що змiна підпорядкованості підприємства, установи, органiзацiї не припиняє дiї трудового договору.
У разi змiни власника пiдприємства, а також у разi його реорганiзацiї (злиття, приєднання, подiлу, видiлення, перетворення) дiя трудового договору працiвника продовжується. Припинення трудового договору з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разi скорочення чисельностi або штату працiвникiв (пункт 1 частини першої статтi 40).
Суд першої інстанції вірно встановив, що мала місце реорганізація шляхом перетворення Міського клінічного пологового будинку № 1 в Комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок № 1» Чернівецької міської ради, яка не супроводжувалась скороченням чисельності або штату працівників. Зміни в штаті комунального некомерційного підприємства свідчать про те, що внаслідок відповідного реформування посада керівника, яку обіймав позивач, скорочена не була.
Як передбачено ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
25.04.2019 року Чернівецьким міським головою винесене персональне попередження про припинення трудових відносин із головним лікарем ОСОБА_1 у зв`язку із реорганізацією КМУ «Міський пологовий будинок № 1», з якого вбачається, що відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із реорганізацією ліквідовується посада головного лікаря та змінюються завдання і обов`язки керівника новоствореного закладу охорони здоров`я.
Пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Відповідно до частин сьомої - дев`ятої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства.
Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 та пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі визначено у статтях 42, 43, 49-2 КЗпП України.
Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де зберіглося його попереднє місце роботи.
Отже, внаслідок реорганізації КМУ «Міський клінічний пологовий
будинок №1» у комунальне некомерційне підприємство скорочення посади керівника в особі головного лікаря установи фактично не відбулося, оскільки введена нова посада генерального директора підприємства стала також керівною лише з іншими кваліфікаційними вимогами до цієї посади та функціональними обов`язками, що спростовує законність розірвання трудового договору з головним лікарем КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» на підставі п.1 ч.І ст.40 КЗпП України без перевірки на відповідність необхідних у нього кваліфікаційних вимог, що, за обставинами справи, зроблено не було.
Сам факт зміни функціональних обов`язків охоплюється поняттям зміни істотних умов праці, визначених в ст.32 КЗпП України.
Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.
Таким чином, твердження апелянта про те, що зміна істотних умов праці керівника в новоутвореній внаслідок реорганізації установі могла бути підставою для припинення з ним трудових відносин на підставі п.1ч.1ст.40 КЗпП України суперечить ст.32 цього Кодексу, оскільки незгода з ними працівника могла бути наслідком звільнення за п.6 ст.36 цього Кодексу.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення процедури звільнення, а тому з цих підстав розпорядження про звільнення від 24.07.2019 року є протиправним, незаконним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 24.07.2019 року.
Відповідно до позиції Верховного Суду України по справі №752/15056/15-ц від 15.11.2017р., зміна в організації виробництва і праці повинні бути дійсними (реальними) підтвердженими змінами.
За змістом ст. 49-2 КЗпП працівнику одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.
Розглядаючи відповідні трудові спори, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Реорганізація підприємства шляхом перетворення не є підставою для звільнення працівника. У такому випадку працівнику одночасно з попередженням про звільнення має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Відповідний висновок містить постанова КЦС ВС № 442/61/16 від 7 серпня 2019 року.
Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Поновлення відбувається на посаду за рішенням суду, з якої було звільнено, а подальше просування (переведення, призначення) в реорганізованому підприємстві є обов`язком власника з дотриманням норм трудового законодавства, і, за обставинами справи, є наслідком для власника підприємства при відповідності кваліфікаційним вимогам на момент поновлення та згоди працівника на зміну істотних умов праці видати наказ про призначення (переведення) на новоутворену збережену керівну посаду.
Суд першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідача про призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» шляхом переведення з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок № 1», у зв`язку із реорганізацією Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок №1» з укладенням строкового трудового договору та зобов`язання міського голову видати відповідне розпорядження цих обставин не врахував, чим фактично своїм рішенням підмінив рішення власника, що за позицією суду апеляційної інстанції є підставою для скасування рішення в цій частині з ухваленням нового про відмову у їх задоволенні.

Аналогічно, що стосується посилання в рішенні суду першої інстанції про зобов`язання Чернівецького міського голову Каспрука О.П. видати розпорядження про переведення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1», у зв`язку з реорганізацією комунальної медичної установи шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» з укладенням строкового трудового договору то суд не може підміняти уповноважену особу, приймаючи замість нього рішення та вдавати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції суб`єкта владних повноважень і повинно бути здійснено самостійно з дотриманням трудового законодавства.
Отже в цій частині суд першої інстанції прийшов також до помилкового висновку.
Відповідно до статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу".
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.
Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначені сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Згідно довідки №77 від 29.07.2019 року КМУ «Міський клінічний пологовий будинок № 1» за період з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року позивачу була нарахована заробітна плата в сумі 44 617 грн. 15 коп.
Суд першої інстанції не встановив період вимушеного прогулу та заробіток за весь час вимушеного прогулу, а отже в цій частині рішення суду підлягає зміні, з визначенням такого розміру заробітку, відповідно до вищезазначених норм.
Період вимушеного прогулу становить з 24.07.2019 по 06.02.2020 року та відповідно до наданої довідки з місця роботи про розмір заробітної плати за два місяці, що передували звільненню з роботи (за травень, червень 2019 року), заробітна плата нарахована в розмірі 44 617,15 грн., відповідно до табелів обліку робочого часу відпрацьовано 40 робочих дні та одноденна заробітна плата складає 1115,43 грн. (44 617,15 грн. : 40 р/дн.) яка й підлягає стягненню з новоутвореного підприємства в результаті реорганізації КНП «Міський клінічний пологовий будинок № 1».
Враховуючи кількість робочих днів у розрахунковому періоді з 24.07.2019 по 06.02.2020 року (дата винесення судового рішення судом першої інстанції ), складає 136 робочих.

Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.07.2019 року по 06.02.2019 року який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із розрахунку :середньоденний заробіток позивача помножений на 137 робочих днів, становить 151 698 гривень 48 копійок(1115,43х136 = 151 698,48).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
При розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Чернівецького міського голови Каспрука Олексія Павловича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 лютого 2020 року в частині призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок №1» шляхом переведення з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» у зв`язку із реорганізацією Комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Мiський клінічний пологовий будинок №1», з укладенням строкового трудового договору; зобов`язання Чернівецького міського голову ОСОБА_2 видати розпорядження про переведення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунальної медичної установи «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1», у зв`язку з реорганізацією комунальної медичної установи шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» з укладенням строкового трудового договору; допущення негайного виконання судового рішення в частині призначення на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 лютого 2020 року в частині стягнення з комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити та стягнути з комунального некомерційного підприємства «Мiський клінічний пологовий будинок № 1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 151 698,48грн. з відрахуванням усіх податків та зборів з вказаної суми.
В решті рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 10 червня 2020 року.
Головуючий І.Б. Перепелюк
Судді А.І. Владичан
І.Н. Лисак