Єдиний унікальний номер справи 235/2071/20
Номер провадження 2/235/1052/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання, -

В С Т А Н О В И В :

26.03.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь в зв`язку з навчанням у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення позивачем 23-річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , народжена в шлюбі з ОСОБА_3 . Сторони по справі однією сім`єю не мешкають, відповідачем надавалася щомісячна матеріальна допомога в вигляді сплати аліментів на утримання своєї, на той час, неповнолітньої доньки. На теперішній час ОСОБА_1 є студенткою, - навчається на 1 курсі в Запорізькому державному медичному університеті. Позивач навчається на денній формі навчання, заняття проводяться щоденно в будні дні тижня, тому позивач об`єктивно обмежена в працевлаштуванні, самостійного доходу у вигляді стипендії також не має. За таких обставин, ОСОБА_1 потребує отримання матеріальної допомоги від батька ОСОБА_2 . Так, позивач зазначає, що отримані аліменти (1/4 частина заробітку відповідача) матимуть цільове використання та покриють наступні розходи, безпосередньо пов`язані із навчанням: 1) відповідно до договору про надання освітніх послуг від 01.08.2019 року вартість навчання позивача у вищому навчальному закладі складає 63220,00 гривень (І курс 13700,00 гривень, ІІ курс 15110,00 гривень, ІІІ курс 16500,00 гривень, ІV курс 17910 гривень); 2) вартість проживання в гуртожитку 6240,00 гривень на рік; 3) витрати на харчування 4500,00 гривень щомісячно; 4) вартість проїзду до місця навчання 12 гривень щоденно; 5) вартість проїзду додому (в с. Срібне Покровського району Донецької області) 536,00 гривень 1 раз в місяць; 6) придбання навчальної літератури 600 гривень на один семестр; 7) придбання засобів особистої гігієни 600,00 гривень щомісячно; 8) витрати на купівлю одягу приблизно 5000,00 гривень за рік. За досягненням повноліття, тобто з 05.02.2020 року позивач отримує грошові кошти лише від матері ОСОБА_3 , дохід якої (заробітна плата вчителя, пенсія по інвалідності) не дозволяє самостійно утримувати спільну з ОСОБА_2 доньку. На думку позивача, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує високий, стабільний дохід від здійснення підприємницької діяльності (займається фермерським господарюванням), на його утриманні не перебувають інші особи, в тому числі неповнолітні, непрацездатні. З метою отримання стабільних аліментних платежів, ОСОБА_1 з причини істотного обмеження можливості заробляння коштів для власного забезпечення у зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної підтримки з боку батька ОСОБА_2 , змушена звернутися до суду для забезпечення своїх інтересів (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 01.01.2020 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 30).

22.04.2020 року ОСОБА_2 на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, з викладенням наступних заперечень проти заявлених ОСОБА_1 вимог. Відповідач вважає позов частково обґрунтованим, розуміючи батьківський обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітній донці в зв`язку з продовженням навчання, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини доходу (заробітку). Відповідачем увага суду акцентується на тому, що на відміну від правовідносин щодо сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків надавати, у разі такої можливості, матеріальну допомогу. При цьому, у визначені розміру допомоги слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. З огляду вказаного, відповідач вважає, що при визначенні розміру аліментів може бути враховано лише частину витрат, про які зазначає ОСОБА_1 в позовній заяві, а саме: 1) вартість освітніх послуг за період з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року в загальній сумі 63220,00 гривень; 2) витрати на проживання в гуртожитку в розмірі 6240,00 гривень на рік; 3) вартість проїзду до учбового закладу. Інші зазначені позивачем витрати (харчування, придбання навчальної літератури, купівля засобів особистої гігієни, одягу) відповідач розцінює як такі, що не пов`язані з навчанням. По суті можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній донці на період навчання відповідач зазначає, що зареєстрований фізичною особою підприємцем та його діяльність пов`язана з вирощуванням сільськогосподарської продукції, отримує нерегулярний та інколи мінливий дохід, враховуючи і великі затрати на придбання техніки, пального, добрив, зернових культур для засіяння, прибуток також залежить від погодних умов. Відповідач вважає, що при розгляді справи підлягає врахуванню об`єктивна можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 на період навчання матір"ю ОСОБА_3 , яка отримує регулярну високу заробітну плату, а також пенсію по інвалідності (а.с. 32-34).

20.05.2020 року ОСОБА_1 подала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому фактично дублюються розрахунки витрат (79220 гривень на рік, 6601 гривень на місяць), які позивач несе при навчанні в м. Запоріжжі (аналогічне викладено безпосередньо в позовній заяві). Додатково позивач аргументує можливість ОСОБА_2 надавати грошову допомоги (сплачувати аліменти) посиланням, що у власності останнього знаходиться значна кількість господарської техніки, два легкових автомобіля, житловий будинок, в оренді знаходиться близько 400 гектарів землі, що свідчить про достатній рівень матеріальної забезпеченості відповідача (а.с. 37-38).

03.06.2020 року ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив на позову заяву, в якій оспорено доводи позивача про отримання прибутку від здійснення господарської діяльності при обробці 400 гектарів землі, оскільки згідно землевпорядної документації в обробітку відповідача знаходяться земельні ділянки площею 100,8920 гектари, з них 91,3120 гектари в оренді та 9,58 гектари у приватній власності. Також зазначено, що сільськогосподарська техніка являється спільною сумісною власністю з ОСОБА_3 (придбана в період шлюбу), та наразі в іншому судовому провадження розглядається справа про поділ цього майна. Відповідачем повторно наголошено, що дохід від підприємницької діяльності, яка пов`язана з вирощуванням сільськогосподарської продукції є мінливим, нерегулярним, оскільки залежить від багатьох факторів, зокрема, погодних умов, не стабільністю на ринку продажу зернової продукції, при цьому виникають великі затрати на придбання необхідних мінеральних добрив, насіння, пального, ремонту техніки, сплати податків, орендної плати. За таких обставин, позиція відповідача залишена незмінною, не заперечує проти стягнення аліментів на користь доньки на період навчання в розмірі 1/8 частини доходу (а.с. 50-51).

Позиції сторін по справі підтримано безпосередньо в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 адресувала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 (уповноважена довіреністю) підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини доходу щомісячно до закінчення донькою навчання, просив ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву, додаткових заперечень).

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження серійний номер НОМЕР_1 04 серпня 1999 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження серійний номер НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народжена ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2018 року по справі № 235/6296/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 10).

Після розлучення батьків ОСОБА_1 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_3 .

З відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки до досягнення повноліття (ці обставини позовної заяви сторонами не оспорюються).

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 досягла повноліття, аліментні зобов`язання відповідача припинено.

На теперішній час позивач ОСОБА_1 здобуває освіту, є студенткою Запорізького державного медичного університету, навчається на І курсі, денна форма навчання за контрактом за спеціальністю «224-технології медичної діагностики та лікування (бакалавр)», термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (копія довідки ВНЗ а.с. 6)

В зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної підтримки з боку батька.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають. Як вбачається з матеріалів справи позов заявлений повнолітньою ОСОБА_1 .

Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України визначено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У судовому засідання знайшли свою доведеність одночасне існування вищезазначених юридичних фактів. Так, по-перше, родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України; споріднення (батьківство) підтверджено свідоцтвом про народження. По-друге, ОСОБА_1 досягла повноліття, але її вік є меншим ніж 23 роки, а саме на дату виготовлення повного тексту судового рішення їй виповнилось повних вісімнадцять років. По-третє, відповідно до довідки, виданої Запорізьким державним медичним університетом позивач є студенткою денної форми навчання, закінчення навчання 30.06.2023 рік. Вчетверте, судом встановлена потреба ОСОБА_1 в матеріальній допомозі зі сторони батька ОСОБА_2 . З урахуванням того, що позивач здобуває професійну освіту, заняття проводяться щоденно, - суд погоджується, що в зв`язку з продовженням, після досягнення повноліття, навчання має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення. Вп`яте, відповідач ОСОБА_2 має реальну можливість надавати допомогу своїй повнолітній доньці, в зв`язку з здобуттям нею освіти.

Враховуючи сукупність вказаних юридичних фактів, суд встановив наявність обов`язку відповідача ОСОБА_2 утримувати свою доньку ОСОБА_1 , яка продовжує навчання за досягненням повноліття.

Більш того, безпосередньо відповідачем не оспорюються ані батьківський обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітній донці в зв`язку зі здобуванням освітнього фаху (професії), ані існування законних підстав для сплати аліментів позивачу, спір між сторонами виник виключно щодо розміру присудження таких щомісячних платежів.

Згідно вимог позовної заяви ОСОБА_1 просить присудити до стягнення аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку). Відповідачем ОСОБА_2 вимоги визнано частково - на 1/8 частину доходу (заробітку).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Суд оцінює ступінь обґрунтованості прийнятої позицію кожною із сторін справи.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З урахуваннями зазначеної в статті 200 СК України відсильної норми, суд, при визначені розміру аліментів враховує такі обставини: - стан здоров`я та матеріальне становище позивача з позиції потреби в отримання матеріальної допомоги; - матеріальне становище відповідача, як платника аліментів; - інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище відповідача суд визначає, виходячи з рівня його доходів (розміру прибутку), рухомого та нерухомого майна, можливість розпорядження ними без погіршення фінансового становища, наявність утриманців, а також величини витрат, які ним здійснюються.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 27.11.2009 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем (а.с. 53); вид господарської діяльності вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, допоміжна діяльність у рослинництві, оптова торгівля зерном; з 01.01.2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування (а.с. 52).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в період за 1 квартал 2019 року по 1 квартал 2020 року ОСОБА_2 отримав доходи виключно від підприємницької діяльності (а.с. 57).

Відповідно до декларації про доходи від 19.02.2020 року, поданої ОСОБА_2 як депутатом Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області дохід від підприємницької діяльності за звітний 2019 рік складає 700 000,00 гривень (а.с. 59).

Згідно листа Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області № 46511/10/05-99-53-33 від 04.06.2020 року загальна сума доходу згідно наданої ОСОБА_2 податкової декларації платника єдиного податку фізичної-особи підприємця за І квартал 2020 року складає 20000,00 гривень (а.с. 55).

Для окреслення майнового стану відповідача до справи долучено матеріали про перебування у власності об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7115965 від 27.04.2005 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, частка 1/1 (а.с. 41).

На ім`я ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспортні засоби: трактор колісний марка МТЗ-80 реєстраційний номер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_4 а.с. 42); трактор колісний марки «Беларус-892» реєстраційний номер НОМЕР_5 (свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_6 а.с. 43); автомобіль марки «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_7 (свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_8 а.с. 44); комбайн зернозбиральний «Ліда-1300» (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 а.с. 45); причіп марки 2ПТС-4 реєстраційний номер НОМЕР_10 (свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_11 а.с. 46).

Суд звертає увагу, що відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_2 , які не оспорено представником позивача ОСОБА_3 вказані об`єкти нерухомого та рухомого майна є предметом розгляду цивільної справи про поділ майна, спільно нажитого в шлюбі. Крім того, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у фактичному володінні позивача ОСОБА_1 , та представника позивача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 перебуваючи на реєстраційному обліку за вказаною адресою фактично проживає в іншому житловому приміщенні.

Відповідно до довідки виконкому Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області № 56 від 28.05.2020 року згідно землевпорядній документації та договорів оренди землі станом на 01.06.2020 року ФОП ОСОБА_2 має в обробітку 100,8920 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; із них згідно договорів оренди 91,3120 га ріллі, приватна власність ОСОБА_2 9,58 га ріллі (а.с. 54).

Сукупність вказаних доказів за переконанням суду свідчить про достатній рівень матеріального забезпечення відповідача ОСОБА_2 , наявність в нього можливості надавати матеріальну допомогу у виді сплати аліментів на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 на період навчання.

Відповідно до обраної відповідачем позиції складність сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі (1/4 доходу) обумовлюються несенням ним суттєвим витрат безпосередньо під час ведення господарської діяльності, а саме сплата податків, перерахування орендодавцям орендної плати за землю, придбання зернових культур для засівання, розходи на обробку полів, на збір врожаю, на паливно-горючі матеріали, на ремонт сільськогосподарської техніки (тракторів, комбайну) тощо. На підтвердження таких посилань до матеріалів справи долучено податковий розрахунок (форма 1ДФ), згідно якого ОСОБА_2 за звітний період 4 квартал 2019 року нараховано (сплачено) дохід на користь фізичних осіб в загальній сумі 114703,86 гривень, з яких сума утриманого податку 20646,75 гривень, військовий збір 1720,47 гривень (а.с. 58).

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, суд зазначає, що ведення підприємницької діяльності (власної трудової зайнятості) дійсно передбачає особисту організацію господарювання, самостійне розпорядження отриманими прибутками та несення витрат, і не виключно наявна вірогідність виникнення певних ризиків. Конкретних даних про постійні щомісячні або сезонні витрати для їх співзіставлення з декларованим доходом (прибутком) відповідачем не надано. Суд акцентує увагу, що підприємницька діяльність ОСОБА_2 здійснюється з листопада 2009 року (тобто понад 10 років), за 2019 рік відповідачем задекларовано суму доходів в розмірі 700 000,00 гривень, що в цілому може свідчить про прибутковість малого бізнесу.

Відомостей, що ОСОБА_2 має на утриманні непрацездатних осіб або неповнолітніх дітей не встановлено, якихось обов`язкових платежів з доходу не сплачує.

Надаючи оцінку матеріального становища позивача ОСОБА_1 , виходячи з критерію потреби в отриманні батьківської допомоги на період навчання, - суд зазначає наступне.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою № ЛД-Б-155 від 01.08.2019 року, укладеним між Запорізьким державним медичним університетом та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , яку зараховано на навчання на медичний факультет на денній формі за спеціальність «224-технології медичної діагностики та лікування», термін навчання 01.09.2019 року 30.06.2023 року, освітній рівень - бакалавр, вартість освітніх послуг 63220,00 гривень (1 курс 13700 гривень, 2 курс 15110 гривень, 3 курс 16500 гривень, 4 курс 17910 гривень (а.с. 13-14).

Позивач мешкає в м. Запоріжжя (за місцем навчання) в студентському гуртожитку, вартість проживання в період навчального 2019-2020 року складає 6240,00 гривень (квитанція про оплату а.с. 16).

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що два рази на тиждень заняття проводяться в іншому корпусі учбового закладу, що тягне витрати на проїзд в міському транспорті, вартість складає 12 гривень в день (6 гривень квиток), 96 гривень на місяць (за 4 тижні), 1152 гривні в рік (за 12 місяців, без врахування канікул, академічного календаря).

Зазначені витрати (оплата освітніх послуг, оплата проживання в гуртожитку, проїзд до учбового закладу) відповідач ОСОБА_1 визнає, як такі, що пов`язані з навчанням позивача.

Також в позові ОСОБА_4 зазначає, що витрачає кошти на придбання навчальної літератури, а саме 600 гривень на один семестр, 1200 гривень у рік. В свою чергу, відповідач ставить такі посилання під сумнів з огляду не підтвердження документальними матеріалами (зокрема, чеками на купівлю учбових посібників).

Також до витрат, які позивач включає як складові при розрахунку загальної суми витрат (94924 в рік) на своє утримання при навчанні в м. Запоріжжя віднесено: придбання продуктів харчування - 4500 гривень в місяць х 12 = 54000,00 гривень в рік; купівля засобів гігієни 600 гривень в місяць х 12 = 7200,00 гривень в рік; купівля одягу приблизно 5000,00 гривень за рік; вартісний проїзд один раз в місяць з м. Запоріжжя до с. Срібне Покровського району Донецької області 6432 гривень. В свою чергу, відповідач, не оспорюючи проведений позивачем розрахунок, не визнає ці види витрат, пояснюючи, що їх врахування при визначенні розміру аліментів не узгоджується з характером відносин сторін, оскільки спір стосується саме надання матеріальної допомоги в зв`язку із навчанням, тобто викликана потребою оплати вартості навчання, придбання підручників, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Суд, надаючи оцінку таким аргументам сторін по справі, - зазначає наступне. Так, з долучених позивачем до матеріалів справи копій товарних чеків вбачається здійснення покупок в продуктових магазинах, торгівельних мережах товарів краси та здоров`я, також надано копії проїзних квитків сполученням «Запоріжжя Покровськ» (а.с. 22, 23, 24, 25, 26, 27). Суд не вбачає необхідності здійснювати перевірку вірності зазначеного в позовній заяві розрахунку розходів на харчування, на купівлю косметичних засобів гігієни, одягу, та витрат на проїзд шляхом сумування даних, зазначених в копіях чеків. Такий розрахунок суд в цілому вважає досить умовним. Доводи відповідача про невизнання таких витрат, оскільки вони не пов`язанні із навчанням є помилковими. Так, в ч. 1 ст. 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, при цьому законодавцем не визначено цільового характеру аліментів (тобто виключно на оплату вартості освітніх послуг та супутніх витрат проживання за місцем знаходження учбового закладу та / або проїзд до учбового закладу, придбання навчальної літератури). Право на матеріальну допомогу виникає за умовами встановлення в цьому потреби з причини відсутності фінансової самостійності, можливості самостійного заробляння коштів в зв`язку із навчанням, здобуванням освіти, фахової спеціальності. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є студенткою ВНЗ, денна форма навчання, заняття проводяться щоденно, тому немає можливості працевлаштуватися або підробляти з метою отримання заробітку. За таких обставин, суд приходить до переконання, що досягнувши повноліття ОСОБА_1 продовжує навчання, не має джерел доходу, тому вимушена перебувати на повному утриманні батьків, при цьому матеріальної допомоги потребує як для оплати навчання, проживання у гуртожитку, придбання необхідних для навчання засобів (канцелярських приладів, учбової літератури), так і для забезпечення одягом, продуктами харчування.

Судом досліджено також матеріальне становище матері позивача ОСОБА_3 , яка безсумнівно має однаковий (рівний) з ОСОБА_2 обов`язок надавати допомогу повнолітній донці в зв`язку з навчанням.

Згідно довідки Срібненського навчально-виховного комплексу Покровської районної ради Донецької області № б/н від 25.02.2020 року ОСОБА_3 працює вчителем, її доходи за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року складають 142884,47 гривень (а.с. 21). Відповідно до довідки Міжрайонної офтальмолого-кардіологічної медико-соціальної експертизи серійний номер 12ААБ № 055865 ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, перебуває на «Д-обліку» у кардіолога (а.с. 20). Відомостей про отримання ОСОБА_3 пенсії по інвалідності, на чому неодноразово наголошував відповідач, - суду не надано. Приймаючи участь в розгляді справи в статусі представника позивача ОСОБА_3 зазначила, що матеріальну допомогу доньці надає, однак повністю забезпечити потреби останньої на період навчання не в змозі. Також ОСОБА_3 відмітила, що з причини хворобливого стану здоров`я регулярно проходить курси лікування, що вимагає купівлю лікарських виробів, медичних препаратів. Згідно довідки № б/н від 16.03.2020 року ОСОБА_3 з грудня 2012 року регулярно лікується у стаціонарному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Покровський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Срібненської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, останнє стаціонарне лікування в листопаді 2019 року (а.с. 19). Самостійних вимог про стягнення аліментів з матері ОСОБА_1 не заявлено.

Суд звертає увагу, що 27.05.2020 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий банківських рахунок № НОМЕР_12 в АТ «КБ «ПриватБанк» (а.с. 47), що має бути направлено на безперешкодне перерахування коштів батьками позивача для надання необхідною матеріальною підтримкою, яка викликана продовженням навчання, а також забезпечить безпосереднє розпорядження позивача отриманою грошовою допомогою.

Суд, сумуючи в сукупності вищевказане, вирішивши всі питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, що найкращим чином захистить інтереси позивача щодо потреби в матеріальних коштах, в зв`язку з навчанням та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Так, позивач ОСОБА_1 в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст. ст. 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/4 частки (дорівнює 25 відсотків) від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 26 березня 2020 року (дата пред`явлення позову) та до 30.06.2023 року (дата закінчення навчання).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України покласти на ОСОБА_2 , стягнувши на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року строки визначені, зокрема, статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Вступну та резолютивну частини рішення надруковано в нарадчій кімнаті, оголошено учасникам процесу в судовому засіданні.

Дата складання повного тексту рішення суду 22.06.2020 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

Суддя: