ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/8546/19

провадження № 22-ц/4809/951/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку в порядку письмового позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2020 про відмову у прийнятті позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна та приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович про визнання довіреностей та договорів дарування недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна та приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, ОСОБА_6 про визнання довіреностей та договорів дарування недійсними .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2019 відкрито провадження по даній цивільній справі.

11.01.2020 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна та приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович про визнання довіреностей та договорів дарування недійсними про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання довіреностей і договору дарування житлового приміщення, договору дарування нежитлового приміщення, недійсними.

Ухвалою Кіровського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2020 відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви та вступі як третьої особи з самостійними вимогами.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального права. Зазначається зокрема, що суд першої інстанції не звернув увагу, що в позовній заяві, крім вимог про визнання права спільної сумісної власності подружжя заявлені ще 6 позовних вимог, які стосуються безпосередньо довіреностей, які видані ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_4 та правочинів, що ним вчинені, якими відчужене нерухоме майно. Ці позовні вимоги є аналогічними позовним вимогам, що заявлені ОСОБА_2 у первісному позові і повині розглядатись в одному провадженні. Крім того, згідно цивільно-процесуального законодавства суду не надано право виносити ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви особі з самостійними вимогами на предмет спору.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28.05.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду надано заяву ОСОБА_2 про визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.06.2020 справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що спір між сторонами виник із зобов`язального права, тобто щодо надання доручення третій особі на вчинення від її імені юридично значущих дій (правочинів). Даний предмет позову жодним чином не стосується прав і обов`язків ОСОБА_1 , а тому не взаємопов`язаний з первісним позовом. Крім того, у позові ОСОБА_1 зазначений інший суб`єктний склад сторін справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що самостійні вимоги ОСОБА_1 , які викладені в позовній заяві не стосуються предмету позову, який заявила ОСОБА_2 , оскільки первісний позов виник із зобов`язального права, а вимоги заявлені ОСОБА_1 витікають із сімейних правовідносин і регулюються сімейним законодавством, тому позов може бути розглянутий в іншому окремому від первісного провадженні без шкоди інтересам ОСОБА_1 .

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції неможливо.

Розгляд справи проводиться в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення статті 195 та статей 193 і 194 ЦПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 193 і 194 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 52 ЦПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 52 ЦПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору між сторонами за первісним позовом є визнання довіреностей, договору дарування житлового будинку, договору дарування нежитлового приміщення недійсними.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання довіреностей, договору дарування житлового будинку, договору дарування нежитлового приміщення недійсними, а також визнання права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином заявлені третьою особою вимоги фактично стосуються осіб, які є сторонами первинного позову, а тому повинні розглядатися в одному провадженні з первісним позовом.

Допуск ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції з метою оскарження ним ухвали суду першої інстанції про відмову у прийнятті позовної заяви, зважаючи на те, що відмова у прийнятті позовної заяви є перешкодою у доступі до суду, узгоджується з нормами процесуального законодавства, оскільки право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Обмеження у доступі до суду у разі відмови в прийнятті заяви до розгляду судом не будуть мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою.

Висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі № 219/10010/17 стосувались оскарження ухвали суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, зокрема, Верховний Суд у п.30 зазначив, що «…передбачені процесуальним законом обмеження права на апеляційне оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не нівелюють для учасника справи можливість доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ…».

Разом з тим, в зазначеній справі йдеться про ухвалу щодо відмови у прийнятті позовної заяви, тобто про судове рішення, яким обмежується доступ до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про відмову у прийнятті позовної заяви постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2020 про відмову у прийнятті позовної заяви скасувати.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна та приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович про визнання довіреностей та договорів дарування недійсними повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 .

Повний текст постанови складено 22.06.2020.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: