22-ц/812/975/20 Суддя першої інстанції Квєтка І.А.
Провадження № 22-ц/812/975/20 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2020 року м. Миколаїв Справа № 485/1470/16-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Квєтка І.А. в приміщенні цього ж суду, за заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору від 14 лютого 2014 року станом на 06 листопада 2016 року у сумі 14 244 грн. 17 коп., судовий збір у сумі 1378 грн. та витрати за публікацію оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» у сумі 243 грн.

27 грудня 2016 року зазначене заочне рішення набрало законної сили, а 25 січня 2017 року за заявою стягувача на його адресу направлено виконавчий лист для примусового виконання судового рішення.

03 березня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документа, посилаючись на те, що 27 грудня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області видав виконавчий документ № 485/1470/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості на користь позивача. При підготовці виконавчого документа для направлення до органів ДВС, виконавчий лист було втрачено та його пошуки не призвели до позитивного результату.

Отже, оскільки, виконавчий документ втрачений, Банк просив видати дублікат виконавчого документу № 485/1470/16-ц від 27 грудня 2016 року, виданий Снігурівським районним судом Миколаївської області.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 квітня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено з тих підстав, що заявником не доведено факту втрати виконавчого документу.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

25 січня 2017 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за заявою представника позивача на адресу стягувача направлено виконавчий лист, який отримано 27 січня 2017 року.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» намагався врегулювати питання погашення заборгованості із ОСОБА_1 мирним шляхом, через що виконавчий лист не направлявся до виконання.

Однак, коли врегулювати питання мирним шляхом не вдалося, то при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС було встановлено, що виконавчий лист було втрачено, його пошуки не призвели до позитивного результату. Докази втрати непред`явлення на виконання виконавчого документа було долучено до заяви.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа. За встановленням факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Таке тлумачення цих питань міститься в постановах Верховного Суду від 21 вересня 2018 року у справі № 5011-58/9614-2012 та від 21 січня 2019 року у справі № 916/215/15 г.

Боржник правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалась.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції розглянув справу без участі сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши наявні в справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) того ж ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року задоволено позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке в подальшому змінило назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору від 14 лютого 2014 року станом на 06 листопада 2016 року у сумі 14 244 грн. 17 коп., судовий збір у сумі 1378 грн. та витрати за публікацію оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» у сумі 243 грн.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене судове рішення набуло законної сили 27 грудня 2016 року.

За заявою представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 24 січня 2017 року місцевим судом на адресу заявника 25 січня 2017 року було направлено копію вказаного заочного рішення та виконавчий лист у цій справі, які були отримані стягувачем 27 січня 2017 року.

За відомостями Автоматизованої системи виконавчих проваджень, згідно журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження станом на 27 лютого 2019 року на виконанні відділу не перебувають виконавчі документи, за якими стягувачем визнано АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а боржником ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, відмовляючи стягувачу у видачі дублікату виконавчого листа дійшов висновку, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено факту втрати виконавчого листа.

Між тим з такими висновками місцевого суду повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов до них не в повній мірі дотримуючись норм процесуального права.

Питання видачі дублікату виконавчого листа після внесення змін до ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» регулюється п. 17.4 розділу цього Кодексу.

Відповідно до п.17.4 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З аналізу цієї процесуальної норми вбачається, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або поновлення такого строку за рішенням суду.

За приписами ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання законної сили судового рішення) виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у випадках пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як встановлено судове рішення набуло законної сили 27 грудня 2016 року. Отже останнім днем трирічного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі є 28 грудня 2019 року.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслало до місцевого суду поштою 03 березня 2020 року, тобто після спливу трирічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Проте, вимог щодо поновлення такого строку стягувач не заявляв.

Обґрунтування доводів скарги щодо скасування оскарженої ухвали правовими позиціями, викладеними Верховним Судом при розгляді господарських справ в постановах від 10 вересня 2018 року у справі № 5011-58/9614-2012, від 21 січня 2019 у справі № 916/215/15-р не можуть буті взяті до уваги, оскільки обставини справи, яка переглядається, з обставинами справ, викладеними в постанові, є іншими, зокрема у справах, розглянутих Верховним Судом, заявник заявляв вимогу про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підлягає задоволенню саме з підстав звернення стягувача із заявою про видачу дублікату виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Між тим, помилковість в обґрунтуванні висновків суду першої інстанції не призвела до неправильного вирішення справи по суті, водночас свідчить про необхідність зміни мотивувальної частини оскарженої ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням викладеного відповідно до п. 4 ч. 1 т. 376 ЦПК України судове рішення в частині мотивування відмови в задоволені вимог заяви про видачу дублікату виконавчого листа підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 квітня 2020 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.