Номер провадження 2/754/5319/20
У Х В А Л А

16 червня 2020 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., розглянувши питання відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, начальника Печерського відділу державної автомобільної інспекції Кваші В., інспектора Печерського відділу державної автомобільної інспекції міста Києва Вінницького В.С., Національної поліції України, заступника начальника патрульної поліції в місті Києві Євдокимова Д.А., рядового патрульної поліції Стрельчика О.М., Міністерства юстиції України, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, експертів Пупіна І.В., Борщевського П.Г. , директора Інституту Рувіна О.Г., Печерського районного суду міста Києва, судді Горкавої В.Ю., Медушевської А.О., Київського апеляційного суду, судді Бортащук Л.Н., Прокуратури міста Києва, слідчих Першого слідчого відділу Орлова В.О., Лисенкова М.О., Польщенко Ю.В., Ільяшенка А.В., прокурорів прокуратури міста Києва Шаповалова Є.О., Власова В.О., Територіального управління Державного бюро розслідувань, Начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Києві Блудової С., слідчого Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Києві Хоменко В.Б., третя особа: Державна казначейська служба України, до правоохоронних, судових та державних судово-експертних установ, -

ВСТАНОВИВ :

До Деснянського районного суду м.Києва з Київського апеляційного суду після визначення підсудності надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до правоохоронних, судових та державних судово-експертних установ.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що даний позов не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Даний позов надійшов до суду в порядку цивільного судочинства, однак за своїм змістом він є цивільним позовом у кримінальному провадженні. Зокрема, позивач в обґрунтування вимог посилається на норми КПК України, а відповідно до п.2 прохальної частини позову, позивач просить розглянути його цивільний позов одночасно з судовим розглядом кримінальних проваджень.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому (ст. 61 КПК України).

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому, частиною 7 статті 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Отже, з урахуванням викладеного, прихожу до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в межах кримінального провадження. У разі не пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні, а також якщо цивільний позов буде залишено без розгляду, позивач має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. На даний час позивач має право звернутися з даним позовом до органу досудового розслідування, в провадженні якого перебувають зазначені кримінальні провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 186, 260, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, начальника Печерського відділу державної автомобільної інспекції Кваші В., інспектора Печерського відділу державної автомобільної інспекції міста Києва Вінницького В.С., Національної поліції України, заступника начальника патрульної поліції в місті Києві Євдокимова Д.А., рядового патрульної поліції Стрельчика О.М., Міністерства юстиції України, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, експертів Пупіна І.В., Борщевського П.Г. , директора Інституту Рувіна О.Г., Печерського районного суду міста Києва, судді Горкавої В.Ю., Медушевської А.О., Київського апеляційного суду, судді Бортащук Л.Н., Прокуратури міста Києва, слідчих Першого слідчого відділу Орлова В.О., Лисенкова М.О., Польщенко Ю.В., Ільяшенка А.В., прокурорів прокуратури міста Києва Шаповалова Є.О., Власова В.О., Територіального управління Державного бюро розслідувань, Начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Києві Блудової С., слідчого Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Києві Хоменко В.Б., третя особа: Державна казначейська служба України, до правоохоронних, судових та державних судово-експертних установ.

Роз`яснити позивачу, що з даними вимогами він має право звернутися в порядку, передбаченому КПК України.

Матеріали позовної заяви з додатками до неї повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя