Справа № 639/862/20
Провадження № 2/639/763/20
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Труханович В.В., за участю секретаря - Панікарук В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Тимошенка В.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/862/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Новобаварський районний відділ Державної міграційної служби у м. Харкові, Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся ОСОБА_1 та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є наймачем вищезазначеної квартири. Відповідач по справі є колишньою дружиною позивача. Вона зареєстрована у спірному житлі, але з моменту розірвання шлюбу, а саме з 2002 року, в квартирі не проживає, житлом не цікавиться, не бере участь в оплаті житлово-комунальних послуг.

Реєстрація відповідача у спірній квартирі носить формальний характер та позбавляє позивача розпоряджатися нею на власний розсуд, чим значно обмежує його законі права.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Новобаварський районний відділ Державної міграційної служби у м. Харкові про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Призначено судове засідання. ( а.с. 17-18)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Новобаварський районний відділ Державної міграційної служби у м. Харкові про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в якості 3-тьої особи Харківську міську раду. ( а.с. 32-33)

25.05.2020 року від 3-тьої особи Харківської міської ради надійшли пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до яких вони просили суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. ( а.с. 46-51)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Тимошенко В.М., який діє на підставі ордеру, заявлений позов підтримали, дали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причину не явки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивача.

Представники 3-тіх осіб Новобаварського районного відділу Державної міграційної служби у м. Харкові, Харківської міської ради в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідками, виданими комітетом району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова від 15.12.20017 року та 21.12.2019 року. ( а.с.10)

Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 14.12.2010 року квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , на праві власності в бюро не зареєстровано. ( а.с. 6)

В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його колишньою дружиною та зареєстрована у спірній квартирі як член сім*ї.

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис №104 від 27 березня 2002 року. ( а.с. 11)

Позивач зазначив, що з моменту розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, реєстрація відповідача є формальною.

Як вбачається з актів від 14.11.2012 року, 08.07.2018 року, 21.12.2019 року, ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 1995 року по теперішній час. ( а.с. 7-9)

Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Конституція України закріпляє право громадян на житло як найважливіше соціально-економічне право.

При цьому, право на житло, як суб`єктивне право, тобто таке, що належить конкретній особі на конкретне жиле приміщення в будинку відповідного житлового фонду, виникає в силу передбачених у житловому законодавстві юридичних фактів і отримує свою конкретизацію та деталізацію у відповідних правовідносинах.

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Право громадян на житло передбачено ст. 1 ЖК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших осіб або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК України).

Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа.

Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надав суду акти, які складені у різні періоди, щодо не проживання відповідача ОСОБА_4 у спірному житловому приміщенні.

Будь-яких інших доказів на підтвердження позиції позивача суду не надано.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 77, 78 та 80 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними, допустимими та достатніми.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 за недоведеністю.

Оскільки у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 9, 71, 72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Новобаварський районний відділ Державної міграційної служби у м. Харкові, Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В силу пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 (строки апеляційного оскарження) продовжуються на строк дії такого карантину.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

3-тя особа: Новобаварський районний відділ Державної міграційної служби у м. Харкові, розташоване за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, 67.

3-тя особа: Харківська міська рада, розташоване за адресою: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Повний текст рішення складений 03.06.2020 року.

Суддя В. В. Труханович