КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/3754/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6838/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

15 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Сечко С.В. в інтересах ПрАТ «СК «УНІКА» звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом про стягнення виплаченого страхового відшкодування шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою до ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 4 березня 2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування № 030348/4610/0000182, предметом якого є страхування легкового автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 .

11 серпня 2016 року в м. Києві по вул. Маршала Малиновського 4-В, за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 сталося ДТП з вини водія автомобіля «Acura» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , цивільна правова відповідальність якого була застрахована ТДВ «СК Альфа Страхування».

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

ПрАТ «СК «Уніка» виплачено страхове відшкодування та в межах ліміту страхового полісу, відшкодовано понесені страховиком збитки, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, що сплачено ТДВ «СК Альфа Страхування» в розмірі 40115 грн. 92 коп.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року Позов ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ«Страхова компанія «УНІКА» 40115 грн. 92 коп. виплаченого страхового відшкодування та 1921 грн. судового збору, а всього 42036 (сорок дві тисячі тридцять шість) грн. 92 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову частково, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що ліміт відповідальності за шкоду завдану майну третіх осіб згідно поліса АЕ /7965380 , що виданий СК «Альфа-Гарант» складає 100000 грн., з франшизою 1000 грн., тому він має покрити збитки ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі 99000 грн., а відтак вважає, що сума яка складає різницю між розміром фактично понесених витрат позивача та лімітом відповідальності за полісом АЕ /7965380 становить 19 088 грн. 06 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 червня 2020 року в складі колегії суддів, в порядку ст. 369 ЦПК України справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування від 4 березня 2016 року №030348/4610/0000182 (а.с. 8). Відповідно вказаного договору позивач застрахував легковий автомобіль «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 .

11 серпня 2016 року в м. Києві по вул. М. Малиновського, 4-В сталося дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Acura» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності (а.с. 12).

Вказаною постановою суду, що набрала законної сили, установлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що 11 серпня 2016 року о 16 год. 00 хв. в м. Києві по вул. М. Малиновського, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Acura» д.н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд та транспортний засіб «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху .

Відповідно до звіту про вартість заподіяного збитку КТЗ від 06 вересня 2016 року № 02-01/09 вартість відновлення КТЗ «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 становить 124946 грн. 11 коп. (а.с. 16-37).

У відповідності до страхового акту ПрАТ «СК «Уніка» від 19 вересня 2016 року за № 00200265, складеного на підставі рахунку - фактури № НОМЕР_4 позивачем сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 118 088 грн. 06 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 20 вересня 2016 року № 032820.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ТДВ СК «Альфа Страхування» згідно поліса № АЕ7965380 .

ТДВ «СК Альфа Страхування» перераховано ТДВ «СК Альфа Страхування» 77972 грн. 14 коп. в рахунок виплаченого ОСОБА_2 страхового відшкодування за шкоду заподіяну пошкодженням її транспортного засобу внаслідок ДТП, що відбулась 11 серпня 2016 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача перейшло право вимоги до особи, винної у ДТП, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про правомірність стягнення з відповідача різниці між виплаченим страховим відшкодуванням з боку позивача та сплаченим ТДВ «СК Альфа Страхування» платежем.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Таким чином, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: «… стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, ПрАТ «СК «Уніка», склавши страховий акт №00200265 на основі звіту про вартість заподіяного збитку КТЗ від 06 вересня 2016 року № 02-01/09 та ремонтної калькуляції №, здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій стороні (страхувальнику) у розмірі 118088 грн. 06 коп., відповідно до умов укладеного договору добровільного страхування на транспорті від 4 березня 2016 року та у спосіб, не заборонений законом.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що ліміт відповідальності за шкоду завдану майну третіх осіб згідно поліса АЕ /7965380, що виданий ТДВ «СК Альфа Страхування» складає 100000 грн., з франшизою 1000 грн., тому він має покрити збитки ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі 99000 грн., а відтак вважає, що сума яка складає різницю між розміром фактично понесених витрат позивача та лімітом відповідальності за полісом АЕ /7965380 становить 19088 грн. 06 коп., не заслуговують на увагу суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, в порядку регресу ТДВ «СК Альфа Страхування» сплатило позивачеві 77972 грн. 14 коп., в межах ліміту за страховим полісом АЕ /7965380 укладеним з ОСОБА_1 із врахуванням коефіцієнту зносу.

Також, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, щодо незгоди скаржника зі звітом про вартість заподіяного збитку автомобіля ОСОБА_2 , оскільки судом встановлено, що на замовлення ПрАТ «СК «Уніка»складено звіт про вартість заподіяного збитку КТЗ від 06 вересня 2016 року № 02-01/09 та складено акт огляду транспортного засобу, відповідного до якого ОСОБА_1 на огляд КТЗ не з`явився та заперечень щодо звіту про вартість заподіяного збитку КТЗ до суду не надав.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів на спростування складених калькуляції на ремонт автомобіля та страхового акту № 00200265 від 19 вересня 2016 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, рішення суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді