Справа № 585/1005/20
Номер провадження 2/585/484/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 червня 2020 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Євлах О.О.,
секретаря судового засідання Рибіної Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»
відповідача ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості;
учасники справи - не з`явилися,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
2. Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним кредитним договором.
3. Відповідач відзиву на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
5. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його обов`язкової участі суду не надав.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року (а. с.51) було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
7. Оскільки відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
8. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.
9. 24 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було підписано анкету заяву про приєднання до Умов та Правил представлення банківських послуг в ПриватБанк б/н (а.с. 23), за яким відповідач отримала кредит у сумі 4200 грн. 00 коп.( чотири тисячі двісті гривень 00 копійок) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків .Номер картки клінта- ОСОБА_1 вказано як НОМЕР_1 .
10. До матеріалів позову позивачем надано Умови і правила надання банківських послуг та Інформацію про внесення змін в договірну базу по платіжним картам, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договори ( в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів). ( а.с.24-33). При цьому в зазначених Умовах відсутній підпис відповідача про ознайомлення з ними.
11. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та внести платежі за користування кредитними коштами, в порядку передбаченому Заявою (а. с. 23).
12. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в свою чергу, відповідач скористався наданими коштами, що підтверджується розрахунком (а.с.5-13) та не спростовано відповідачем.
13. Згідно виписки за договором б/н станом на 24.03.2020 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами. При цьому вказано номер картки ОСОБА_1 як НОМЕР_1 . ( а.с.14-20)
14. Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт по картковому рахунку НОМЕР_1 змінювався з 250,00 грн. 21.07.2008 р., на 4200,00 грн. 24.07.2008 р., 3600,00 грн. 18.04.2009 р., 4100,00 грн 06.02.2013 р., 2910,00 грн. 26.03.2015 р., 2700,00 грн. з 05.10.2016 р., 2280,00 грн з 26.11.2017 р., 0,00 грн. з 15.08.2018 р. ( а.с.21).
17. Згідно витягу із статуту (а. с. 39-40) позивач є правонаступником акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк", довідкою з ЄДРПОУ (а.с.38) та банківською ліцензією (а.с.37) підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.
18. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
VІ. Оцінка Суду.
19. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.
Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, розрахований за ч.2 ст.625 ЦК України, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
До матеріалів позовної заяви позивач надав довідку про отримання ОСОБА_1 карток НОМЕР_2 дата відкриття 04.04.2015 р. термін дії 03/19; НОМЕР_2 дата відкриття 25.09.2015 року термін дії 03/19. В той же час матеріали справи не містять підтвердження того, що самі ці картки були видані відповідачу на підставі укладеного з ним договору від 24.07.2008 року, та на тих же умовах.
Термін же дії картки за № НОМЕР_1 дата відкриття 17.10.2007 р. вказаної в анкеті-заяві підписані ОСОБА_1 закінчився 10/11 р.
Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (24.07.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23.04.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідача кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. У зв`язку з чим підлягає задоволенню позов в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за їх користування, оскільки такі розраховано за ч.2 ст.625 ЦК України, і відповідачем не оспорювалась правильність їх нарахування.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача 7105,17 грн. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 1129,91 грн. - заборгованості по штрафах (500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 629,91 грн. - штраф (процентна складова), слід відмовити, за їх недоведеністю.
Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 3892,03 грн. та 1600,90 грн. відсотків, в іншій частині позову необхідно відмовити.
VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
20. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжного доручення № BOJ66B2WSO від 06 квітня 2020 року (а.с.1) позивачем було сплачено 2102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору.
А, тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 266 грн. 82 коп. (двісті шістдесят шість гривень 82 копійки) (2102,00 х 31,69/100 = 666 грн. 12 коп.) судового збору.
керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ,про стягнення заборгованості задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.07.2008 року, яка виникла станом на 22 березня 2020 р. в розмірі 5492 грн. 93 коп. (п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві гривні 93 копійки), яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3892,03 грн., заборгованості за відсотками 1600,90 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
3. Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 666 грн. 12 коп. (шістсот шістдесят шість гривень 12 копійок) судового збору.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, індекс 01001, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах