Номер провадження: 22-ц/813/3791/20
Номер справи місцевого суду: 496/1865/19
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Цюри Т.В., Комлевої О.С.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2019 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В травні 2018 року ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з нього на свою користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 29121 грн. 43 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 28.03.2015 року в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої останній автомобілю було завдано механічні ушкодження, а його власнику - матеріальний збиток. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2015 року винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УТСК». На виконання умов вказаного договору страхування, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 29121 грн. В свою чергу відповідач своєчасно, не пізніше трьох робочих днів, не повідомив ПрАТ «УТСК» про дорожньо-транспортну пригоду, чим порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умови договору страхування, через що у позивача виникло право регресної вимоги до нього.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2019 рокупозов ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Стягнуто в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» збитки у розмірі 29121 грн. 43 коп., а також судовий збір у розмірі 1921 грн., а всього 31042 грн. 43 коп.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні позову ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 01 червня 2020 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків обставинам справи, які районний суд вважав встановленими, та на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема заявник посилається на те, що районний суд не врахував, що 21 вересня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва стягнуто зі страхової компанії на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування.

Відповідно до заперечень страхової компанії, на яке посилається у своєму рішенні суд, страхова компанія не заперечувала проти позову у цілому. Просила його задовольнити частково та посилалась на те, що у добровільному порядку вчинила страхові виплати ОСОБА_2 про що надала відповідні квитанції.

Таким чином страхова компанія не оспорювала настання страхового випадку.

Регресний позов пред`явлено з підстав недотримання п.п. «г» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо не повідомлено страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону.

Страхова компанія ним повідомлена про настання страхового випадку, вона не оспорювала винуватості особи та не оспорювала оцінку розміру майнової шкоди при якій представник страхової компанії був присутній.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом першої інстанції встановлено, що 17.04.2014 року між ПрАТ «УТСК» і ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АІ/1039363, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Toyota Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.22).

28.03.2015 року о 12 год. 30 хв. по вул. Миколаївська дорога в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.29).

ОСОБА_2 , як власник пошкодженого транспортного засобу, 21.05.2015 року заявою повідомила ПрАТ «УТСК» про дорожньо-транспортну пригоду, а 24.06.2015 року подала заяву про страхове відшкодування, в якій просила виплатити їй страхове відшкодування, на її особистий рахунок (а.с.23-25).

З постанови апеляційного суду м. Києва вбачається, що судом було встановлено розмір страхового відшкодування у розмірі 29121,43 грн. яке підлягає виплаті ОСОБА_2 за шкоду заподіяну внаслідок ДТП. (а.с. 9-15).

Позивач перерахував на рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування у загальному розмірі 29121,43 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3359 від 22.06.2016 року, 3365 від 23.06.2016 року, 3381 від 29.06.2016 року, 3385 від 30.06.2016 року, №643 від 03.04.2018 року та №657 від 04.04.2018 року (а.с.16-21).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 29 121,42 грн, районний суд виходив з того, що відповідач не повідомив страхову компанію про ДТП, що в силу ч.1 ст. 1191 ЦК України дає право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, та переглядається судом апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, моторне (транспортне) страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі № 6-284ц15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що посилання суду лише на вимоги ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є недостатніми. Обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені, підтверджені матеріалами справи, перевірені позивачем та не заперечуються ним. Також позивач не посилався та не довів наявність необгрунтованих виплат, які виникли внаслідок порушення відповідачем зобов`язань, визначених Законом.

З врахуванням того, що позивачем не спростовується факт настання страхового випадку, добровільно ним сплачено страхове відшкодування в розмірі 29121,43 грн, судова колегія приходить до висновку про недоведеність наявності необґрунтованих виплат, які виникли внаслідок порушення відповідачем зобов`язань, так як сам по собі факт неповідомлення ОСОБА_1 страховику про настання страхового випадку, не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі має базуватися на засадах положення про відшкодування збитків.

Судом першої інстанції не враховано зазначене, а тому помилково стягнуто з відповідача суму регресного відшкодування.

Відповідно до п.п.3, 4 ч. 1 ст 376 ЦПК України зазначене рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні вимог.

В силу ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з позивача Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2881,50 грн. сплачений ним за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, п.4 ч. 1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2019 року - скасувати.

В позові Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Стягнути з позивача Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (розташоване за адресою: вул. Саксаганського, буд. №77, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ч.3 ЦПК України.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: Т.В.Цюра

О.С.Комлева