ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4521/20
Провадження № 2/210/1856/20
У Х В А Л А

іменем України

"04" серпня 2020 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) до Криворізької виправної колонії № 80 УДПТС України в Дніпропетровській області (50041, м. Кривий Ріг, вул. Шиферна, 3) про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 30 липня 2020 року з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача завдану йому майнову шкоду у розмірі 20000,00 гривень та моральну школу у розмірі 100000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам, викладених у статтях 175-177 ЦПК України з урахуванням наступного.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

В порушення вказаного пункту позивачем невірно зазначено найменування юридичної особи - відповідача у справі, а так само не зазначено код ЄДРПОУ відповідача.

В порушення пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України позивачем не зазначено ціни позову, який у даному випадку підлягає грошовій оцінці; а так само і обґрунтований розрахунок сум, які позивач просить стягнути.

Суд звертаю увагу, що позивач ставить питання про стягнення матеріальних збитків в порядку статтей 22 та 1166 Цивільного кодексу України, однак розрахунок таких збитків в доданих до позову документів, а так само і в позові вівдсутній.

Згідно з частиною 1 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В силу частин 1, 2, 4,5 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи , які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях , повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення цієї вимоги, заявником додано до заяви ксерокопії документів, які не завірені належним чином, тому не можуть бути прийняті суддею в якості доказів.

В порушення пункту 10 частини 3 статті 175 ЦПК України Позивачем не надано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як на підставу про звільнення від сплати судового збору, Позивач послався на п.1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Однак дві заявлені вимоги Позивачем не відносяться до категорії спорів про стягнення заробітної плати.

Зів змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення матеріальної та моральної шкоди з підстав, визначених статтями 22, 23, 1166 та 1167 ЦК України, оскільки позивач вважає, що йому несвоєчасно було присвоєно спеціальне звання під час проходження публічної служби в установах державної кримінально-виконавчої служби.

Суд, залишаючи позовну заяву без руху, враховує, що Позивач у позові не ставить питання про визнання дій адміністрації Державної установи "Криворізька виправна колонія № 80" щодо несвоечасного призначення спеціального звання порівняно з іншими особами рядового і начальницького складу неправомірними, так само як і не оскаржує таку бездіяльність установи.

У разі оскарження дій адміністрації установи, де працював позивач, щодо порядку призначення спеціального звання, такий спір буде спором, що випливає з проходження публічної служби, та підлягатиме розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, разом з вимогами щодо визнання дій неправомірними, чи бездіяльності можуть бути пред"явлені й вимоги щодо матеріальних та моральних компенсації, і в такому випадку у зв"язку з пов"язаністю предметів спору вони розглядаються в порядку КАС України.

Оскільки позивач у даному провадженні ставить питання про стягнення збитків та моральної шкоди, не порушуючи питання щодо оскарження дій установи в частині неприсвоєння чергового звання, вказаний спір підлягає розгляду за правилами ЦПК України, в порядку цивільного судочинства.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що останній звільнений від сплати судового спору, оскільки спір пов"язаний з стягненням заробітної плати.

Предметом позову є стягнення матеріальних і моральних збитків, які на думку позивача, виникли у нього у зв"язку з проходженням публічної служби в установі державної кримінально-виконавчої служби.

Тобто, підстави для стягнення вказаних позивачем збитків та моральної не пов"язані з стягненням та невиплатою заробітної плати.

Згідно зі статтею 14 Закону № 2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально- виконавчій службі України.

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на рядовий і начальницький склад органів державної кримінально-виконавчої служби стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання про затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не є предметом розгляду в даній справі, а отже і підстав для застосування пільг при звільненні від сплати судового збору не вбачається.

Питання ж стягнення збитків в порядку статті 22 та 1166 ЦК України, так само як і моральної шкоди (статті 23 та 1167 ЦК України) за завдані збитки та душевні стражданні врегульовані нормами ЦК України, а не КЗоТ, і в даному випадку не пов"язані зі спором щодо невиплати грошового забезпечення, чи затримки розрахунку при звільненні.

Отже, з огляду на те що спір не пов"язаний з порядком виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Цивільного кодексу.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року N 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" (далі - Закон N 484-VIII). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України "Про судовий збір"), зокрема й підвищено розмір ставок за подання касаційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України "Про судовий збір"). Закон N 484-VIII набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Перевіривши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що Позивач не просить суд стягнути з Відповідача заробітну плату чи поновити його на роботі, жодних розрахунків про затримання чи то невиплату заробітної плати не додає.

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

На підставі положень ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, позивачу слід сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 гривень 00 копійок та за вимогу майнового характеру про стягнення майнової шкоди (збитків) 840,80 грн.

Визначена сума підлягає сплаті за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у м.Крив.Розi/Металург.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38032510; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0004020; Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статей 175 та 177 ЦПК України, суд вважає, що позовну заяву відповідно до вимог статті 185 ЦПК України необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення наведених недоліків.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізької виправної колонії № 80 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали, інакше заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях:

Отримувач коштів: УК у м.Крив.Розi/Металург.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38032510

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0004020

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу (назва суду, де розглядається справа)

Суддя: О. В. Чайкіна