КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6218/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/5572/19

28 травня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пащенка Віктора Миколайовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді П`ятничук І.В., про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі.

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову в якій просив суд накласти арешт на:

квартиру АДРЕСА_1 вартістю 202 000 грн.;

інвестиційні кошти в розмірі 18 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 486000 грн. вкладені в ДР «Житлоінбуд» для будівництва двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ;

інвестиційні кошти вкладені в торговий дім «Дніпро» для будівництва кіоску з продажу автозапчастин в розмірі 3000 доларів США, що за курсом НБУ становить 90000 грн., розташованого на ринку АДРЕСА_7 ;

запасні частини для автомобілів різних марок, розташованих в кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ринку «Дніпро» в м. Києві на загальну суму 927930 грн.;

Ѕ частину пенсії за 2017 рік, яка знаходилась на пенсійному рахунку в Сбербанк Росії в м. Бєлгород Російської Федерації в розмірі 42000 грн., яка знаходиться в ОСОБА_2 в сейфі в квартирі АДРЕСА_4 ;

на все майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 : 1. Холодильник імпортний, двокамерний вартістю 12000 грн.; 2. Мікрохвильову піч вартістю 4500 грн.; 3. Набір кафів для посуду 2 шт. вартістю 6000 грн.; 4. Стіл кухонний вартістю 10000 грн.; 5. Тумбочки 4 шт. вартістю 1000 грн.; 6. Електроплиту вартістю 11000 грн.; 7. Телевізори імпортні 2 шт. загальною вартістю 14000 грн.; 8. Набір посуду вартістю 500 грн.; 9. Холодильну камеру 1 шт. вартістю 8000 грн.; 10. Диван вартістю 9000 грн.; 11. Стіл вартістю 8000 грн.; 12. Крісла 2 шт. загальною вартістю 12000 грн.; 13. Пральну машину вартістю 15000 грн.; 14. Бойлер гарячої води вартістю 10000 грн.; 15. Шафу у ванній навісну вартістю 5000 грн.; 16. Шафу у залі вартістю 14000 грн.; 17. Люстру в залі вартістю 3000 грн., всього на 153 000 грн.;

на орендну плату однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на протязі 12 років починаючи з 1998 року по 2019 рік в розмірі всієї орендної плати Ѕ частину в сумі 486000 грн., яка знаходиться у ОСОБА_2 в сейфі в квартирі АДРЕСА_4 ;

на його особисті речі, якінезаконно вивезені ОСОБА_2 з квартири по АДРЕСА_5 та знаходяться ОСОБА_2 на горищі квартири АДРЕСА_4 , а саме: 1. Дублянку зимову вартістю 4 500 грн.; 2. Шкіряну куртку вартістю 3 500 грн.; 3. Шкіряний плащ вартістю 4 600 грн.; 4. Пижикову шапку вартістю 3 000 грн.; 5. Костюм чорний вартістю 2 500 грн.; 6. Костюм світлий вартістю 3 000 грн.; 7. Спортивний костюм вартістю 2 500 грн.; 8. Куртку ватну вартістю 1 200 грн.; 9. Кожух хутряний вартістю 4 000 грн.; 10. Брюки джинсові, 4 шт. вартістю 3 200 грн.; 11. Брюки світлі, чорні, сірі 3 шт. вартістю 2 000 грн.; 12. Теніски красні, біла, синя в кількості 3 шт. загальною вартістю 1 500 грн.; 13. Сорочки: красна, ряба, біла загальною вартістю 2 400 грн.; 14. Спортивні брюки 3 шт. вартістю 1 500 грн.; 15.Подушки 2 шт. загальною вартістю 1 000 грн.; 16.Наволочки на подушки 4 шт. вартістю 700 грн.; 17. Ватна ковдра вартістю 1 200 грн.; 18. Підковдри 2 шт. вартістю 1 000 грн.; 19. Байкова ковдра вартістю 700 грн.; 20. Простирадла: білі, кольорові 5 шт. вартістю 2 500 грн.; 21. Плавки, труси, майки в кількості 7 шт. вартістю 1 000 грн.; 22. Кросівки 2 шт. вартістю 1 800 грн.; 23. Сапожки зимові вартістю 3 500 грн.; 24. Черевики шкіряні вартістю 3 000 грн.; 25. Туфлі шкіряні 2 шт. вартістю 4000 грн.; 26. Літні сандалі 3 шт. вартістю 3 500 грн.; 27. Берет, зимові шапки в кількості 3 шт. вартістю 2 500 грн.; 28. Шкіряні рукавиці 2 шт. вартістю 3 000 грн.; 29. Рушники 5 шт. вартістю 2 500 грн.; 30. Килим з зала 3х4 м. вартістю 3 800 грн.; 31. Доріжку в коридор 3x15 м. вартістю 1 700 грн.; 32. Килим на кухні 3x25 м. вартістю 3 500 грн.; 33. Посуд: миски, ложки, кружки 8 шт. вартістю 800 грн.; 34. Каструлі 3 шт. вартістю 1 500 грн.; 35. Сковорідки 2 шт. вартістю 1 200 грн.; 36. Жаровню вартістю 600 грн.; 37. Електричний чайник вартістю 900 грн.; 38.Чайник побутовий вартістю 250 грн.; 39. Консервовані огірки в 1 л. банках 20 шт. загальною вартістю 2000 грн.; 40. Консервовані помідори в 1 л. банках 15 банок загальною вартістю 3000 грн.; 41. Консервований кизил 1,5 л. банках 18 банок вартістю 3 200 грн.; 42. Консервовану томатну пасту в 0,5 б. 12 банок на загальну суму 1 800 грн.; 43. Сушку груш 5 л. 2 банки вартістю 2000 грн.; 44. Сушку яблук 5 л. 5 банок вартістю 2 500 грн. - на суму 100050 грн.; 45. Сейф двухстворчастий вартістю 8 000 грн.; 46. Кошти, що знаходилися в сейфі в сумі 11 000 грн. на загальну суму 119 050 грн. Всього майна на загальну суму 1 902 050 грн.;

на майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_4 : 1.Холодильник імпортний вартістю 10 000 грн.; 2. Морозильну камеру вартістю 12 000 грн.; 3. Мікрохвильову піч вартістю 4 500 грн.; 4. Стіл кухонний вартістю 6 000 грн.; 5. Табуретки на кухні 4 шт. вартістю 1000 грн.; 6. Навісні шафи на кухні 2 шт. вартістю 4000 грн.; 7. Мийку на кухні вартістю 2000 грн.; 8. Великий, довгий стіл вартістю 3000 грн.; 9. Спальне ліжко, вартістю 2000 грн.; 10. Стіл в спальні вартістю 2000 грн.; 11. Стільці в спальні 2 шт. вартістю 1000 грн.; 12. Люстру вартістю 500 грн.; 13. Тумбу шафу вартістю 3000 грн.; 14.Спальне ліжко вартістю 2000 грн.; 15. Шафу для одягу вартістю 3 500 грн.; 16.Тумби для білизни 2 шт. вартістю 1000 грн.; 17. Меблеву стінку в залі вартістю 15 000 грн.; 18. Диван шкіряний вартістю 10 000 грн.; 19. Крісло 2 шт. загальною вартістю 8 000 грн.; 20. Тумбу під телевізор вартістю 1 500 грн.; 21.Телевізори 2 шт. вартістю ( 4 000 грн. і 7 000 грн. ) 11 000 грн.; 22. Бойлер вартістю 5 000 грн.; 23. Вішалка для одягу вартістю 800 грн.; 24.3бірну шафу вартістю 5 000 грн. Всього на загальну суму 113 800,00 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що на вказане вище майно слід накласти арешт, так як невжиття вказаного способу забезпечення позову може унеможливити в подальшому виконання рішення суду, враховуючи поведінку відповідачки, яка вже два роки з членами своєї сім`ї не йде на поступки, володіє всім майном, отримує прибутки від спільного майна та, на його думку, може знищити вищевказане майно, або відчужити його іншим особам.

Ухвалою Святошинського районного суду від 07 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

У задоволені іншої частини заявлених вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 21 лютого 2020 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пащенко Віктор Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року в частині не задоволених вимог заяви про забезпечення позову та в цій частині направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову не було враховано подану позивачем в січні 2020 року, заяву про збільшення позовних вимог.

Безпідставним є висновок суду про те, що ним не доведено наявність вказаного в заяві про забезпечення позову майна, оскільки достатньо того, що він вказав його властивості, місце розташування, а його фактичне встановлення, фіксація та оцінка буде здійснена державним виконавцем. Самостійно він це зробити не може, оскільки в нього відсутній доступ до майна.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Дадіверіна Л.І. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що заяву про уточнення і збільшення позовних вимог відповідачці направлено не було. Жодних доказів, які б підтвердили наявність вказаного нерухомого чи рухомого майна позивач до заяви про уточнення позовних вимог не додав, а відповідачка заперечує його існування, тому підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на неіснуюче майно відсутні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пащенко Віктор Миколайович просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Дадіверіна Людмила Іванівна в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову способом накладення арешту на спірне майно, ОСОБА_1 посилався на те, що невжиття такого заходу забезпечення позову може унеможливити реальне виконання рішення суду, оскільки, на його думку, відповідачка до вирішення справи по суті може знищити спірне майно, або відчужити його іншим особам.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем надано докази придбання в період шлюбу спірної квартири АДРЕСА_1 , а тому є можливим накладення арешту на вказану квартиру в порядку забезпечення позову.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала Святошинського районного суду від 07 лютого 2020 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 представником позивача не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає ухвалу Святошинського районного суду від 07 лютого 2020 року лише в частині відмови в задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову.

Відмовляючи в забезпеченні позову про поділ майна подружжя способом накладення арешту на меблі, одяг, продукти харчування, побутову техніку відповідно до переліку, вказаному у заяві про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем позовних вимог про поділ вказаного майна до суду подано не було, а тому відсутні підстави для накладення арешту на майно, яке не є предметом спору.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в якому просив:

- в порядку поділу майна подружжя виділити йому: Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 405 000 грн.; інвестиційні кошти в розмірі 9000 доларів США, що за курсом НБУ становить 243000 грн. вкладені в ДР «Житлоінбуд» для будівництва двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ; інвестиційні кошти, вкладені в торговий дім «Дніпро» для будівництва кіоску з продажу автозапчастин в розмірі 1500 доларів США, що за курсом НБУ становить 40500 грн., розташованого в ринку АДРЕСА_8; Ѕ частину пенсії, яка знаходилась на пенсійному рахунку № НОМЕР_1 в Сбербанку Росії в розмірі 42000 грн.; всього на загальну суму 730500 грн.

- в порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_2 : Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 405 000 грн.; інвестиційні кошти в розмірі 9000 доларів США, що за курсом НБУ становить 243000 грн. вкладені в ДР «Житлоінбуд» для будівництва двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ; інвестиційні кошти, вкладені в торговий дім «Дніпро» для будівництва кіоску з продажу автозапчастин в розмірі 1500 доларів США, що за курсом НБУ становить 40500 грн., розташованого в ринку АДРЕСА_8; Ѕ частину пенсії, яка знаходилась на пенсійному рахунку № НОМЕР_1 в Сбербанку Росії в розмірі 42000 грн.; всього на загальну суму 730500 грн.

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просив:

1) в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частину:

квартири АДРЕСА_1 вартістю 202 000 грн.;

інвестиційних коштів в розмірі 9000 доларів США, що за курсом НБУ становить 243000 грн., вкладених в ДР «Житлоінбуд» для будівництва двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ;

інвестиційних коштів, вкладених в торговий дім «Дніпро» для будівництва кіоску з продажу автозапчастин в розмірі 1500 доларів США, що за курсом НБУ становить 40500 грн., розташованого на ринку «Дніпро» в АДРЕСА_3 ;

вартості запасних частин для автомобілів різних марок вартістю 463 500,00 грн.;

пенсії за 2017 рік, яка знаходилась на пенсійному рахунку в Сбербанк Росії в м. Бєлгород Російської Федерації в розмірі 42000 грн., всього на загальну суму 1 477 000 грн.

2) виділити йому в порядку поділу все майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 , як половину від майна в квартирі АДРЕСА_4 : 1. Холодильник імпортний, двокамерний вартістю 12000 грн.; 2. Мікрохвильову піч вартістю 4500 грн.; 3. Набір кафів для посуду 2 шт. вартістю 6000 грн.; 4. Стіл кухонний вартістю 10000 грн.; 5. Тумбочки 4 шт. вартістю 1000 грн.; 6. Електроплиту вартістю 11000 грн.; 7. Телевізори імпортні 2 шт. загальною вартістю 14000 грн.; 8. Набір посуду вартістю 500 грн.; 9. Холодильну камеру 1 шт. вартістю 8000 грн.; 10. Диван вартістю 9000 грн.; 11. Стіл вартістю 8000 грн.; 12. Крісла 2 шт. загальною вартістю 12000 грн.; 13. Пральну машину вартістю 15000 грн.; 14. Бойлер гарячої води вартістю 10000 грн.; 15. Шафу у ванній навісну вартістю 5000 грн.; 16. Шафу у залі вартістю 14000 грн.; 17. Люстру в залі вартістю 3000 грн., всього на 153 000 грн.;

3) розділити орендну плату, отриману відповідачкою ОСОБА_2 за здачу в оренду однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на протязі 12 років, починаючи з 1998 року по 2019 рік в розмірі 486 000,00, виділивши йому 1/2частину з цієї суми;

4) витребувати майно яке складається з його особистих речей, які незаконно знаходяться у ОСОБА_2 на горищі квартири АДРЕСА_4 , а саме: 1. Дублянку зимову вартістю 4 500 грн.; 2. Шкіряну куртку вартістю 3 500 грн.; 3. Шкіряний плащ вартістю 4 600 грн.; 4. Пижикову шапку вартістю 3 000 грн.; 5. Костюм чорний вартістю 2 500 грн.; 6. Костюм світлий вартістю 3 000 грн.; 7. Спортивний костюм вартістю 2 500 грн.; 8. Куртку ватну вартістю 1 200 грн.; 9. Кожух хутряний вартістю 4 000 грн.; 10. Брюки джинсові, 4 шт. вартістю 3 200 грн.; 11. Брюки світлі, чорні, сірі 3 шт. вартістю 2 000 грн.; 12. Теніски красні, біла, синя в кількості 3 шт. загальною вартістю 1 500 грн.; 13. Сорочки: красна, ряба, біла загальною вартістю 2 400 грн.; 14. Спортивні брюки 3 шт. вартістю 1 500 грн.; 15.Подушки 2 шт. загальною вартістю 1 000 грн.; 16.Наволочки на подушки 4 шт. вартістю 700 грн.; 17. Ватна ковдра вартістю 1 200 грн.; 18. Підковдри 2 шт. вартістю 1 000 грн.; 19. Байкова ковдра вартістю 700 грн.; 20. Простирадла: білі, кольорові 5 шт. вартістю 2 500 грн.; 21. Плавки, труси, майки в кількості 7 шт. вартістю 1 000 грн.; 22. Кросівки 2 шт. вартістю 1 800 грн.; 23. Сапоги зимові вартістю 3 500 грн.; 24. Черевики шкіряні вартістю 3 000 грн.; 25. Туфлі шкіряні 2 шт. вартістю 4000 грн.; 26. Літні сандалі 3 шт. вартістю 3 500 грн.; 27. Берет,зимові шапки в кількості 3 шт. вартістю 2 500 грн.; 28. Шкіряні рукавиці 2 шт. вартістю 3 000 грн.; 29. Рушники 5 шт. вартістю 2 500 грн.; 30. Килим із зали 3х4 м. вартістю 3 800 грн.; 31. Доріжку в коридор 3x15 м. вартістю 1 700 грн.; 32. Килим на кухні 3x25 м. вартістю 3 500 грн.; 33. Посуд: миски, ложки, чашки 8 шт. вартістю 800 грн.; 34. Каструлі 3 шт. вартістю 1 500 грн.; 35. Сковорідки 2 шт. вартістю 1 200 грн.; 36. Жаровню вартістю 600 грн.; 37. Електричний чайник вартістю 900 грн.; 38.Чайник побутовий вартістю 250 грн.; 39. Консервовані огірки в 1 л. банках 20 шт. загальною вартістю 2000 грн.; 40. Консервовані помідори в 1 л. банках 15 банок загальною вартістю 3000 грн.; 41. Консервований кизил в 1,5 л. банках 18 банок вартістю 3 200 грн.; 42. Консервовану томатну пасту в 0,5 б. 12 банок на загальну суму 1 800 грн.; 43. Сушку груш 5 л. 2 банки вартістю 2000 грн.; 44. Сушку яблук 5 л. 5 банок вартістю 2 500 грн. - на суму 100050 грн.; 45. Сейф двостворчастий вартістю 8 000 грн.; 46. Кошти, що знаходилися в сейфі в сумі 11 000 грн. на загальну суму 119 050 грн. Всього майна на загальну суму 1 902 050 грн.

5) У порядку поділу майна виділити відповідачці ОСОБА_2 майно, а саме:

Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 405 000 грн.;

Ѕ інвестиційних коштів в розмірі 9000 доларів США, що за курсом НБУ становить 243000 грн. вкладені в ДР «Житлоінбуд» для будівництва двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ;

Ѕ інвестиційних коштів вкладених в торговий дім «Дніпро» для будівництва кіоску з продажу автозапчастин в розмірі 1500 доларів США, що за курсом НБУ становить 40500 грн., розташованого в ринку АДРЕСА_7;

Ѕ вартості запасних частин для автомобілів різних марок, розташованих в кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ринку «Дніпро» в м. Києві на загальну суму 250 000 грн.;

Ѕ частину пенсії за 2017 рік, яка знаходилась на пенсійному рахунку в Сбербанк Росії в м. Бєлгород Російської Федерації в розмірі 42000 грн.;

Ѕ грошових коштів, отриманих відповідачкою за здачу в оренду однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на протязі 12 років, починаючи з 1998 року по 2019 рік в розмірі 486 000,00 грн.;

майно яке є в квартирі АДРЕСА_6 : 1.Холодильник імпортний вартістю 10 000 грн.; 2. Морозильну камеру вартістю 12 000 грн.; 3. Мікрохвильову піч вартістю 4 500 грн.; 4. Стіл кухонний вартістю 6 000 грн.; 5. Табуретки на кухні 4 шт. вартістю 1000 грн.; 6. Навісні шафи на кухні 2 шт. вартістю 4000 грн.; 7. Мийку на кухні вартістю 2000 грн.; 8. Великий, довгий стіл вартістю 3000 грн.; 9. Спальне ліжко, вартістю 2000 грн.; 10. Стіл в спальні вартістю 2000 грн.; 11. Стільці в спальні 2 шт. вартістю 1000 грн.; 12. Люстру вартістю 500 грн.; 13. Тумбу шафу вартістю 3000 грн.; 14.Спальне ліжко вартістю 2000 грн.; 15. Шафу для одягу вартістю 3 500 грн.; 16.Тумби для білизни 2 шт. вартістю 1000 грн.; 17. Меблеву стінку в залі вартістю 15 000 грн.; 18. Диван шкіряний вартістю 10 000 грн.; 19. Крісло 2 шт. загальною вартістю 8 000 грн.; 20. Тумбу під телевізор вартістю 1 500 грн.; 21.Телевізори 2 шт. вартістю ( 4 000 грн. і 7 000 грн. ) 11 000 грн.; 22. Бойлер вартістю 5 000 грн.; 23. Вішалка для одягу вартістю 800 грн.; 24.3бірну шафу вартістю 5 000 грн. Всього на загальну суму 113 800 грн.;

особисте майно і кошти на загальну суму 2 388 000 грн., а всього майна на загальну суму 3 865 000 грн.

6) Виселити зі спірної квартири громадянку, яка орендує дану квартиру у ОСОБА_2 ;

7) Усунути перешкоди в користуванні ним квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення його в дану квартиру.

Враховуючи наявність в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, поданої 28 січня 2020 року, в якій позивач просив здійснити поділ майна подружжя, на яке в подальшому просив накласти арешт з метою забезпечення позову в заяві від 05 лютого 2020 року, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що таких позовних вимог ОСОБА_1 до суду подано не було. Доводи апеляційної скарги про невідповідність такого висновку суду першої інстанції матеріалам цивільної справи є обгрунтованими.

Дійшовши помилкового висновку про те, що позивач не звертався до суду з позовними вимогами про поділ такого майна як одяг, меблі, продукти харчування, побутова техніка, суд першої інстанції, вирішуючи заяву про забезпечення позову способом накладення арешту на вказане майно, не надав оцінку доводам позивача щодо наявності підстав для накладення арешту на вказане майно, зазначене в уточненій позовній заяві та в заяві про забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, зазначене в заяві про забезпечення позову, за виключенням квартири АДРЕСА_1 на яку було накладено арешт ухвалою суду першої інстанції та яка в цій частині апелянтом не оскаржується, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на яке саме майно позивач просить накласти арешт, належності вказаного майна відповідачу, де та у кого це майно знаходиться, є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, позивачем не надано суду першої інстанції доказів придбання та існування майна, вказаного в заяві про збільшення позовних вимоги та в заяві про забезпечення позову.

Відсутність таких відомостей унеможливлює забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно.

З огляду на вказане, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що для накладення арешту на все майно, зазначене в заяві про забезпечення позову достатньо того, що позивач вказав його властивості та місце знаходження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для задоволення вимог заяви про забезпечення позову (за виключенням квартири АДРЕСА_1 , на яку було накладено арешт ухвалою суду першої інстанції та яка в цій частині апелянтом не оскаржується) відсутні, з огляду на не доведеність позивачем факту придбання та знаходження у відповідачки майна, вказаного в заяві про забезпечення позову.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову із обґрунтуванням вказаних обставин належними доказами.

Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пащенка Віктора Миколайовича підлягає частковому задоволенню, ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову з інших правових підстав. В частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ухвала суду першої інстанції не оскаржувалася та в апеляційному порядку не переглядалася.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пащенко Віктора Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року в частині відмови в задоволені вимог заяви про забезпечення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову способом накладення арешту на інвестиційні кошти в розмірі 18 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 486 000,00 грн., вкладені в ДР «Житлоінбуд» для будівництва двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ;

інвестиційні кошти, вкладені в торговий дім «Дніпро» для будівництва кіоску з продажу автозапчастин в розмірі 3000 доларів США, що за курсом НБУ становить 90000 грн., розташованого на ринку АДРЕСА_7;

запасні частини для автомобілів різних марок, розташованих в кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ринку «Дніпро» в м. Києві на загальну суму 927 930,00 грн.;

Ѕ частину пенсії за 2017 рік в розмірі 42 000,00 грн.;

на все майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до зазначеного в заяві переліку;

на грошові кошти, отримані за оренду однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в сумі 486000 грн.;

на особисті речі ОСОБА_1 , якізнаходяться у квартирі АДРЕСА_4 , відповідно до переліку, зазначеному в заяві про забезпечення позову ;

на майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_4 , відповідно до переліку, зазначеного в заяві про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 травня 2020 року.

Головуючий: Судді: