Справа № 159/2158/20
Провадження № 2/159/723/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира свого часу була набута у спільну сумісну власність з сином ОСОБА_2 шляхом її безоплатної приватизації. Згодом, на підставі договору про розподіл майна, що перебуває у спільній власності, за позивачем та ОСОБА_2 було визначено по Ѕ частці у праві спільної власності на спірну квартиру. 18.04.2008 ОСОБА_2 подарував позивачу свою частку, а відтак його право власності на частку в квартирі припинилось і власністю позивача стала ціла квартира. На даний час позивач хоче відчужити квартиру, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про накладення арешту на частку квартири, яка належала ОСОБА_2 . Позивач просила звільнити з-під арешту нерухоме майно та скасувати заборону по типу обтяження: арешт нерухомого майна Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 7906000, зареєстрованого 12.09.2008 реєстратором Волинською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборону його відчуження АА № 953075 від 12.09.2008, виданої державним виконавцем ВДВС Ковельського МРУЮ Веремчук Л.С.

У відзиві на позов відповідач вказує, що право власності на квартиру по АДРЕСА_1 за позивачем зареєстровано лише 01.12.2012, а тому на момент винесення постанови про арешт майна боржника право власності на Ѕ частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Позов слід задовольнити.

Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно доводиться та обставина, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

15.04.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про розподіл майна (квартири), що є спільною сумісною власністю, який посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 2047. Згідно договору, частки кожного із співвласників у квартирі по АДРЕСА_1 складають по Ѕ.

18.04.2008 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 належну йому Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу КозорізН.С., зареєстрований в реєстрі за № 2178.

Постановою державного виконавця ВДВС Ковельського МРУЮ від 12.09.2008, при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_2 .

Отже, арешт на належну боржнику частку квартири був накладений після того як він її відчужив.

На даний час виконавче провадження, у якому був накладений арешт на квартиру, закінчено, заборгованість стягувачу за цим провадженням сплачено в повному обсязі, про що свідчить постанова державного виконавця від 04.08.2020 про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 391 ЦПК України регламентовано право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що спірне майно на час його арешту належало позивачу, яка не була боржником у виконавчому провадженні.

Підстави для продовження обтяження на майно відсутні, позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.4, 12, 247, 141, 258-259, 274-279 ЦПК України, на підставі ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно та скасувати заборону по типу обтяження: арешт нерухомого майна Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 7906000, зареєстрованого 12.09.2008 реєстратором Волинською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та заборону його відчуження АА № 953075 від 12.09.2008, виданої державним виконавцем ВДВС Ковельського МРУЮ Веремчук Л.С.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. Панасюк