Справа № 931/176/20
Провадження № 2/931/136/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 червня 2020 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

06.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який було розірвано ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні.

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2019 року з відповідача на її користь повинні стягуватись аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1300 гривень, однак до цього часу вона не отримує аліменти в зв`язку зі злісним ухиленням відповідача від їх сплати.

Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2020 року за виконавчим листом №154/3033/18, який було видано 22.03.2019 року, у період з листопада 2018 року до лютого 2020 року включно становить 20539,39 грн, виконавче провадження № 58775450.

На даний час їх син ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі на 4-му курсі за спеціальністю «Автомобільний транспорт».

У зв`язку з невиплатою їй аліментів, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, вона змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за виконавчим листом у справі №154/3033/18, у період з листопада 2018 року по 29 лютого 2020 року становить 52403,0 гривень, яка розрахована за формулою відповідно до висновків Великої Палати ВС р = (А1 х 1% х 01) + (А2 х 1% х 02) + …..(Аn х 1% х Оn).

Відповідач не надає їх спільному сину ніякої матеріальної допомоги, ніякі стягнення за виконавчими документами з нього не справляються.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину.

Відповідач в добровільному порядку відмовляється це робити, чим порушує права дитини, а тому вона змушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

За 2016-2019 роки позивач понесла витрати на навчання сина ОСОБА_3 в розмірі 19792 грн, тому вважає, що відповідач повинен також відшкодувати половину здійснених витрат одноразово в сумі 9896 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 20539,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в період з 07 листопада 2018 року по 29 лютого 2020 року в розмірі 52403,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені нею додаткові витрати на навчання сина ОСОБА_3 в розмірі 9896,00 гривень.

11.06.2020 року позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю із підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи за його зареєстрованим місцем проживання.

Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2019 року № 154/3033/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1300 грн, щомісячно, на період навчання, однак не більше, ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 07.11.2018 року (а.с. 6-7).

На виконання цього рішення судом був виданий виконавчий лист, який в подальшому примусово виконувався органами державної виконавчої служби (а.с. 5).

Відповідно до довідки-розрахунку Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Новосад ОСОБА_4 . ОСОБА_5 нараховано аліментів по виконавчому листу Володимир-Волинського міського суду Волинської області № 154/3033/18 в сумі 20539,39 грн, з них стягнути 0,00 грн (а.с. 12).

Згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Оскільки ОСОБА_2 допущено заборгованість перед ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 07 листопада 2018 року по лютий 2020 року в сумі 20539,39 грн, її слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року №333/6020/16 сформовано таку правову позицію.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Використовуючи вищенаведені правила для обрахунку пені зі сплати аліментів, суд бере за основу довідку-розрахунок Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

У вказаній довідці чітко відображений хід нарахування та сплати аліментів починаючи з листопада 2018 року по лютий 2020 року.

При цьому складена довідка дозволяє суду здійснити обрахунок за правилами, як це передбачено у вищенаведеній позиції ВП ВС, тобто за кожен місяць сплати аліментів окремо, з визначенням остаточної суми шляхом додавання визначених сум.

Так, із даної довідки чітко вбачається сума нарахованих аліментів за кожен місяць та сума сплачених боржником аліментів за цей же період.

Такий детальний розрахунок дозволяє суду встановити конкретний розмір заборгованості за кожен період сплати аліментів, станом на кінець відповідного місяця, що відповідає підходу, який висловлений у вищенаведеній позиції ВП ВС.

Враховуючи правило ч.1 ст.196 СК України стосовно того, що розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, фактично, розмір нарахованої пені відповідає розміру заборгованості станом на кінець кожного місяця зі сплати аліментів.

Із позовної заяви вбачається, що всього за період з листопада 2018 по лютий 2020 року відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 52403 грн. Проте, оскільки вказана сума пені перевищує заборгованість відповідача по сплаті аліментів, у відповідності до ч.1 ст.196 СК України стягненню з нього підлягає пеня в сумі 20539 гривень, що становить 100% розміру заборгованості.

Саме цей розмір пені зі сплати аліментів суд вважає обґрунтованими та належним, а отже задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Крім того, як вбачається з довідки Володимир-Волинського агротехнічного коледжу від 27.02.2020 року №855, та договору №4.16.16 від 13.08.2016 року, ОСОБА_3 навчається у даному коледжі на денній формі навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року на відділенні «Обслуговування та ремонт автомобілів та двигунів». ОСОБА_1 є замовником навчання ОСОБА_3 у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі. Загальна вартість навчання становить 21600 грн. Додатковими угодами до договору № 4.16.16 від 01.11.2017 року та 01.02.2018 року було збільшено плату за навчання на коефіцієнти інфляції (а.с.11, 13-15).

За 2016-2019 роки позивач понесла витрати на навчання сина ОСОБА_3 в розмірі 19792 грн, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів (а.с. 16, 17).

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними, так і позитивними фактами. Таким чином, витрати на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направлені на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому суд приходить до висновку, що він має можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання сина.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме навчанням сина, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат, понесених ОСОБА_1 , що становить 9896,00 грн.

Таким чином, на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягнути додаткові витрати на дитину в сумі 9896 грн, заборгованість по аліментах в сумі 20539 грн та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20539 грн, що становить 100% розміру заборгованості по аліментах, а відтак позов підлягає задоволенню частково.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги (стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину) в сумі 1681,60 грн. Крім того, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн, який позивачем було сплачено за подання позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 185, 194, 196 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 20539 (двадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 07 листопада 2018 року по 29 лютого 2020 року в розмірі 20539 (двадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою додаткові витрати на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 9896 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 00 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1681,60 грн судового збору на р/р UА0026001, отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження рішення суду, подачі заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя Локачинського районного суду Т.О. Кідиба