Справа № 489/751/20
Провадження №2-о/489/42/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Середою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлена особа Інгульський районний відділ в місті Миколаєві Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 1987 року по теперішній час він постійно проживає на території України. З 23.02.2012 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та постійно проживає за вказаною адресою по сьогоднішній день. З 01 серпня 1987 року по 01 жовтня 2015 року він проходив військову службу.

Від представника заінтересованої особи надійшли заперечення на заяву, відповідно до яких просять заяву залишити без розгляду. Зазначає, що заявник просить встановити факт постійного проживання на території України з метою прийняття до громадянства України. Зокрема, належність до громадянства України підтверджується фактом постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Заявник документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Від Інгульського районного відділ в місті Миколаєві Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області надійшли пояснення по справі.

Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно диплому серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в 1988 року вступив до Симферопольського вищого військово-політехнічного училища та в 1992 році закінчив повний курс вказаного училища за спеціальністю командна військово-будівельних частин.

З військового квитку серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.08.1987 року по 02.12.2002 року та з 28.08.2014 року по 01.10.2015 року, а саме: з 01.08.1987 року по 24.06.1992 року - був курсантом; з 29.03.1993 року по 27.10.1995 року - машиніст організатор; з 27.10.1995 року по 28.10.1998 року - заступник командира роти з ВР; з 28.10.1998 року по 22.10.2001 року - заступник командира аеродромно-експлуатаційної роти; з 22.10.2001 року по 02.12.2002 року - командир аеродромно-експлуатаційної роти; з 28.08.2014 року по 01.10.2015 року - офіцер - психолог.

ОСОБА_1 приймав участь у проведенні Антитерористичної операції території донецької області у складі В/Ч НОМЕР_4 у термін з 04.09.2014 року по 30.11.2014 року та у термін з 23.07.2015 року по 01.10.2015 року, що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_5 від 30.04.2015 року.

Як вбачається з посвідчення офіцера серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 перебував на військовій службі в Збройних Силах України, зі званням офіцер відділення в/ч НОМЕР_7 .

Пенсійним фондом України ОСОБА_1 видано свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бельци, Республіки Молдова, видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 23.02.2012 року.

Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва 10.03.2000 року ОСОБА_1 присвоєно РНОКПП - НОМЕР_9 .

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.
Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».
Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.
Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.
Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.
Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до пункту 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 зі змінами, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
За таких обставин юридичне значення має факт постійного проживання заявника на території України в певний період часу, а саме станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року.

Належність до громадянства України підтверджується фактом постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1 Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

На підставі викладеного, звернення заявника з даною заявою безпідставне та не породжує для заявника виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав, оскільки встановлення факту проживання на території України використовується для підтвердження громадянства особи, яка звернулася до суду з подібною заявою. Відповідно до матеріалів справи, заявник є громадянином України, що підтверджується відповідним паспортом.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлена особа Інгульський районний відділ в місті Миколаєві Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області - відмовити.

Строк подання апеляційної скарги під час дії карантину , встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19 продовжується на строк дії такого карантину (Розділ ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України).

Починаючи с офіційної дати закінчення карантину апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Інгульський районний відділ в місті Миколаєві Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. 12 Продольна, 42-а.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «18» червня 2020 року.