Провадження № 4-с/754/55/20
Справа № 754/7447/19
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника скаржниці ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Прудкої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмила Олегівна, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», на рішення, дію або бездіяльність приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржниця ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність приватного виконавця.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 06.05.2019 року за адресою, за якою вона не мешкає та не знаходиться, з`явилась приватний виконавець Лановенко Л.О. та почала здійснювати виконавчі дії. Під час вчинення виконавчих дій вона дізналась про існування виконавчого провадження № ВП 59022695 з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м.Києва від 14.05.2010 року, яке було відкрито приватним виконавцем Лановенко Л.О. 03.05.2019 року. При цьому постанова про відкриття виконавчого провадження їй надіслана не була і вручена її представнику лише 06.05.2019 року під час вчинення виконавчих дій.

Заявник вважає дії приватного виконавця неправомірними, а постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що винесена з порушенням її прав та норм чинного законодавства. Крім того, неправомірними є дії приватного виконавця щодо прийняття рішення про стягнення основної винагороди приватного виконавця, а відповідна постанова підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, заявник вказує на те, що відповідно до виконавчого листа стягувачем є ПАТ «Універсал Банк», в той час, як з заявою звернулась особа, яка діяла від імені іншої юридичної особи - АТ «Універсал Банк». Відтак, у приватного виконавця не було законних підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки заяву було подано не стягувачем, зазначеним у виконавчому листі, а іншою особою. Крім того, повноваження представника АТ «Універсал Банк» не були належним чином підтверджені, а також відсутня ухвала про заміну сторони виконавчого провадження. В подальшому приватним виконавцем було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних щодо зміни назви стягувача, проте з вищенаведених підстав вказана постанова також є незаконною, протиправною та підлягає скасуванню. Заявник зазначає і про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання збіг ще 24.09.2018 року. А тому, на думку заявника, приватний виконавець мала б повернути виконавчий документ, а не відкривати виконавче провадження. Крім того, виконавчий лист не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки не містить РНОКПП боржника, що є порушенням вимог законодавства України та є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Заявник також вважає, що приватний виконавець Лановенко Л.О. в силу п.4 ч.4 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» не може виконувати рішення суду, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 400 661,19 доларів США. Крім того, виконавцем у оскаржуваних постановах зазначено суму стягнення більшу, ніж це вказано на звороті виконавчого листа, де визначено, що залишок заборгованості станом на 23.09.2015 року становить 2 992 065,98 грн., що приватним виконавцем враховано не було. Приватним виконавцем безпідставно, необґрунтовано та всупереч чинному законодавству було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, де також невірно обраховано розмір такої винагороди. Також, 03.05.2019 року приватним виконавцем незаконно та неправомірно були прийняті інші постанови, зокрема, про арешт майна боржника, та про арешт коштів, які також є незаконними, протиправними та підлягають скасуванню, оскільки в них також невірно зазначено суми, що підлягають стягненню. Крім того, накладення арешт на усі рахунки та майно боржника без з`ясування, чи не є вони такими, на які неможливо звернути стягнення, є протиправним та незаконним, а тому вказані постанови також підлягають скасуванню.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити її вимоги, а саме:

-визнати незаконними та протиправними дії приватного виконавця Лановенко Л.О. щодо прийняття до виконання виконавчого документу - виконавчого листа Деснянського районного суду м.Києва від 03.09.2010 року № 2-508 та відкриття виконавчого провадження ВП № 59022695, винесення 03.05.2019 року постанов про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника;

-визнати протиправними та скасувати вищевказані постанови та постанову від 03.05.2019 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних та зміну назви ПАТ «Універсал Банк» на АТ «Універсал Банк».

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 22.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

03.06.2019 року до суду надійшли пояснення приватного виконавця по суті скарги. У даних поясненнях приватний виконавець зазначає про те, що твердження заявника не відповідають дійсності, зокрема, щодо не направлення їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки така постанова була їй направлена у відповідності до вимог ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження». Приватний виконавець зазначила і про те, що відповідно до виконавчого листа стягувачем є ПАТ «Універсал Банк», , заяву про примусове виконання рішення подано представником АТ «Універсал Банк», . Також, було надано заяву, в якій повідомлено, що рішенням Загальних зборів Акціонерів від 31.10.2018 року було змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне, повне найменування після змін - АТ «Універсал Банк», яке є правонаступником ПАТ «Універсал Банк» вказані зміни не впливають на виконання зобов`язань банку, усі зобов`язання є чинними, а банк продовжує здійснювати свою діяльність у звичайному режимі. Сама лише зміна найменування не означає її реорганізації, а тому зміна сторони у виконавчому провадженні у судовому порядку не повинна провадитись. Таким чином, приватний виконавець вважає, що заяву про примусове виконання рішення суду подано належним стягувачем, підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження були відсутні. Крім того, до вказаної заяви було надано довіреність представника банку, яка оформлена відповідно до закону.

Приватний виконавець зазначила і про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не було пропущено, оскільки останньою відміткою на виконавчому листі є відмітка від 26.07.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу, а тому, з урахуванням норм ЗУ «Про виконавче провадження», стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання 03.05.2019 року у строки, визначені законом. Відсутність у виконавчому листі РНОКПП боржника не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки приватний виконавець наділений повноваженнями отримувати необхідну інформацію. Відтак, виконавчий лист відповідав вимогам ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець також заперечила твердження заявника щодо відсутності у неї договору страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки такий договір нею було укладено 01.02.2018 року з ПАТ «Рідна» з розміром страхової суми 100 000 000,00 грн., а тому було дотримано приписів ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження». Усі наведені обставини свідчать про те, що при відкритті виконавчого провадження вона діяла правомірно, законно та не порушила жодної норми чинного законодавства України. Це ж стосується і винесення постанови про стягнення виконавчого збору, яка в день винесення була направлена боржнику.

Що стосується постанов про накладення арешту на кошти боржника та на майно боржника, то вказані постанови також винесено згідно ЗУ «Про виконавче провадження» і жодні порушення відсутні. Крім того, у вказаних постановах визначено, що накладено арешт в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця. Незазначення посилань у постанові про арешт майна на конкретне майно не заборонено чинним законодавством. Що ж стосується сум, що підлягали стягненню, то вони були визначені за курсом валют на дату відкриття виконавчого провадження, оскільки за рішенням суду з боржника стягнуто кошти в іноземній валюті.

Посилаючись на викладені обставини, приватний виконавець вважає, що вона діяла у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений ЗУ «Про виконавче провадження», а тому просила відмовити в задоволенні скарги.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.06.2019 року зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 59022695.

Постановою Київського апеляційного суду м.Києва від 04.09.2019 року вказану ухвалу суду скасовано.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27.07.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання приватного виконавця про закриття провадження у справі в частині вимог.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив про її задоволення.

Суб`єкт оскарження - приватний виконавець Лановенко Л.О. в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність приватного виконавця на підставі наявних матеріалів.

Представник заінтересованої особи Прудка О. І. проти скарги заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та копію матеріалів виконавчого провадження, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 03.09.2010 року Деснянським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в сумі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 3 175 600,53 грн., а також витрати по сплаті судового збору та ІТЗ в розмірі 1700,00 грн. та 120,00 грн. відповідно.

Строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа було встановлено до 02.09.2013 року.

Вказаний виконавчий лист пред`являвся на виконання неодноразово.

Як свідчать відмітки на вказаному виконавчому листі, його було повернуто державними виконавцями стягувачу: 22.11.2013 року згідно п.8 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження»; 29.09.2015 року згідно п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження»; 26.07.2016 року згідно п.2 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Залишок боргу становить 2 992 065,98 грн.

03.05.2019 року представником АТ «Універсал Банк» було подано приватному виконавцю Лановенко Л.О. заяву про примусове виконання рішення на підставі вищевказаного виконавчого листа.

03.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Лановенко Л.О. було винесено оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59022695, а також про арешт коштів та арешт майна боржника.

Крім того, 03.05.2019 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 1 063 937,45 грн., а також постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, відповідно до якої внесено зміни до назви стягувача, а саме замість ПАТ «Універсал Банк» зазначено «АТ «Універсал Банк».

23.07.2019 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. було винесено постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, відповідно до яких виправлено суму заборгованості, що підлягає стягненню на 2 992 065,98 грн., суму основної винагороди виправлено на 299 206,59 грн.

Заявник просить задовольнити її вимоги, посилаючись на порушення приватним виконавцем ЗУ «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження, а також винесенні постанови про накладення арештів на майно та кошти, постанови про стягнення з боржника основної винагороди, посилаючись на численні порушення приватним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що дані твердження заявника не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 8 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.16 ЗУ «Про виконавче провадження», представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Частинами 1, 2, 3 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Також, до моменту набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконання вказаного виконавчого листа здійснювалось за правилами та в порядку, визначеному ЗУ «Про виконавчу службу» від 21.04.1999 № 606-XIV, яким було встановлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання в 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, з моменту набрання чинності вказаним законом, строк для пред`явлення вищевказаного виконавчого листа встановлюється у три роки.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Крім того, згідно п. ч.4 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Також, приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) - частина 7 статті 31 Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що заявником не доведено факту неправомірності дій приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження та вчиненні виконавчих дій, винесенні оскаржуваних постанов, оскільки виконавчий лист пред`явлено на виконання 03.05.2019 року, тобто в межах встановленого ЗУ «Про виконавче провадження» трирічного строку з момент останнього повернення виконавчого листа стягувачу (26.07.2016 року). Матеріали справи також свідчать, що те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено боржнику, тобто, приватним виконавцем було дотримано всіх вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Що стосується посилань заявника на те, що виконавчий лист не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у ньому не вказано РНОКПП боржника, а тому його не можна було прийняти на виконання, то суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України та ч.1 ст.302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Пункт 4 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення , якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Згідно п. 3 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п.3 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Тому відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у Правовому висновку ВСУ України в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості скарги, суд звертає увагу на те, що дійсно приватним виконавцем під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди було допущено помилку у визначенні розміру заборгованості, що підлягає стягненню, а також розміру основної винагороди. Проте, вказані помилки виконавцем було виправлено самостійно шляхом винесення постанов про виправлення помилки у процесуальному документі, відповідно до яких виправлено суму заборгованості, що підлягає стягненню на 2 992 065,98 грн., суму основної винагороди виправлено на 299 206,59 грн. Усунення цих помилок також виключає можливість задоволення скарги.

Твердження заявника про те, що заяву про примусове виконання подано не стягувачем, а іншою юридичною особою, а також на те, що повноваження представника, який подав цю заяву, не підтверджені належним чином, суд до уваги не приймає, оскільки ці твердження спростовані матеріалами виконавчого провадження. Суд зауважує і на те, що в даному випадку мало місце зміна типу акціонерного товариства та його назви з ПАТ «Універсал Банк» на АТ «Універсал Банк», про що приватному виконавцю було надано відповідні документи. Вказана зміна не є підставою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження в судовому порядку, а тому приватним виконавцем правомірно було прийнято виконавчий лист до виконання та внесено відповідні зміни (доповнення) реєстраційних даних згідно постанови від 03.05.2019 року. Внесення ж таких змін до самого виконавчого документу, як про це зазначає заявник, чинним законодавством не передбачено. Відтак, дії приватного виконавця і в цій частині є правомірними.

Постанови про арешт майна та арешт коштів боржника винесено з дотриманням вимог ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки такий арешт накладено у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця. Постанови містять відповідні застереження про те, що арешт накладається на майно (кошти) крім тих, звернення стягнення на які заборонено законом. Відтак, підстав для визнання дій приватного виконавця при винесенні цих постанов та їх скасування суд не вбачає.

Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і посилання заявника на те, що згідно ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець не може виконувати рішення, оскільки належних доказів заявником на підтвердження цього факту не надано.

З урахуванням наведеного, вказані посилання заявника підстав для задоволення скарги та визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування постанов не дають.

Інших вимог чи інших підстав скарги заявником не заявлено.

Враховуючи наведене, враховуючи обґрунтування вимог скарги, суд вважає, що заявником не доведено її вимоги, а тому відмовляє в задоволенні скарги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмила Олегівна, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», на рішення, дію або бездіяльність приватного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 серпня 2020 року.

Суддя: