Справа № 214/7176/19
2/214/328/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Шевченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди (в порядку регресу), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування в розмірі 8 426,81 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 1921 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначає наступне. 25.08.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі Позивач) та ОСОБА_1 (далі Відповідач) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7466911, яким було забезпечено автомобіль «Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . За цим договором (поліс ЦВ) ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події , яка є страховим випадком , і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність соби, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник в свою чергу зобов`язався дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

25.12.2017 року у м. Кривий Ріг по вул. Купріна, 134 трапилась дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Sequoia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 (далі Потерпілий), під керуванням ОСОБА_3 , та забезпеченого автомобіля «Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Постаново. Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Транспортний засіб потерпілого «Toyota Sequoia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Теком», згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №001-020-17 Д/Т/АТ від 13.12.2017 року. 18.09.2017 року до позивача звернулась Страхова компанія потерпілого із заявою про виплату страхового відшкодування сплаченого потерпілому в порядку суброгації. Позивач на підставі страхового акту , розрахунку суму страхового відшкодування до нього та на підставі висновку №Д36/12/17 здійснив виплату страхового відшкодування на користь Страхової компанії потерпілого з вирахуванням фізичного зносу в розмірі 8 426, 81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №22288 від 25.10.2018 року. Відповідач не повідомив позивача про ДТП, страховика було повідомлено про страховий випадок від потерпілого, через значний проміжок часу - 18.09.2018 року згідно заяви про настання страхового випадку. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. 13.02.2019 року на адресу відповідача було направлено регресну вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Зазначену вимогу було повернуто на адресу представника позивача у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Станом на 12.09.2019 року суму страхового відшкодування не повернуто, загальна сума страхового відшкодування становить 8 426,81 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності зі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування , має до особи , відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно пп. г п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строк і за умови визначені цим Законом.

Таким чином, наведеними нормами відповідач повинен був невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання, згідно якого позов підтримав у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справу у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на позов не подавав, у зв`язку з чим на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: статут (а.с.6-33), свідоцтво про державну реєстрацію (а.с.34-35), витяг з протоколу (а.с.36-38), договір доручення №1 (а.с.39-43), претензія про стягнення матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги (а.с.44-45), постанова суду (а.с.46), довідка (а.с.47-48), страховий акт (а.с.49), заява про надання страхового випадку (а.с.50-51), заява на виплату страхового відшкодування (а.с.52), розрахунок страховика вартості відновлюваного ремонту (а.с.53), розрахунок №3 (а.с.54), висновок експерта (а.с. 55-65), висновки/калькуляції (а.с.66-67), додаток до висновку (а.с.69-71), протокол огляду транспортного засобу (а.с. 72-73), додаток №4 до висновку експерта (а.с.74-75), свідоцтво (а.с.76), посвідчення водія (а.с.77), договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с.78-86), платіжне доручення (а.с.87), автоцивілка (а.с.88), страховий акт (а.с 89), розрахунок страхового відшкодування (а.с.90), вимога в порядку регресу (а.с.92).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: постанову суду (а.с.46), довідку про дорожньо- транспорту пригоду (а.с. 47-48), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт скоєння дорожньо - транспортної пригоди, притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за скоєне ДТП.

Суд вважає належними доказами: претензію про стягнення матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги (а.с.44-45), страховий акт (а.с.49), заяву про надання страхового випадку /про настання збитку (а.с.50-51), заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.52), розрахунок страховика вартості відновлюваного ремонту (а.с.53), розрахунок №3 (а.с.54), висновок експерта (а.с. 55-65), висновки/калькуляції (а.с.66-67), додаток до висновку (а.с.69-71), протокол огляду транспортного засобу (а.с. 72-73), додаток №4 до висновку експерта (а.с.74-75), свідоцтво (а.с.76), договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с.78-86), платіжне доручення (а.с.87), автоцивілка (а.с.88), страховий акт (а.с 89), розрахунок страхового відшкодування до страхового акту (а.с.90), вимога в порядку регресу (а.с.92), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт укладення договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності, повідомлення ПрАТ СК «Теком» позивача про ДТП та звернення щодо відшкодування шкоди, звернення ОСОБА_2 з питання виплати страхового відшкодування, пошкодження внаслідок скоєння ДТП автомобілю «Toyota Sequoia», д.н.з. НОМЕР_2 та його належність ОСОБА_2 , розмір страхового відшкодування та факт його виплати страховиком.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

25.12.2017 року у м. Кривому Розі по вул. Купріна, 134 трапилась дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Sequoia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 постановою Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.03.2018 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Діями ОСОБА_1 , внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення, був пошкоджений автомобіль «Toyota Sequoia, д.р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , чим останньому спричинена матеріальна шкода.

Вартість матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого транспортного засобу становить 8426 грн. 81 коп.

ПрАТ СК «Теком» 25 жовтня 2018 року сплатило на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 8426 грн. 81 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «Теком» на підставі заяви про настання страхового випадку ОСОБА_2 від 26.12.2017 року, заяви ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування від 26.12.2017 року та страхового акту № 686/Кф.

ПАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та на підставі висновку №Д36/12/17 здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ СК «Теком» з вирахуванням фізичного зносу в розмірі 8 426, 81 грн.

Відповідач не повідомив позивача про ДТП, страховика було повідомлено про страховий випадок від потерпілого 18 вересня 2018 року згідно заяви про настання страхового випадку.

13.02.2019 року на адресу відповідача було направлено регресну вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, яку було повернуто у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Станом на 12.09.2019 року суму страхового відшкодування не повернуто, загальна сума страхового відшкодування становить 8 426,81 грн.

Вказані обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: статуту (а.с.6-33), свідоцтва про державну реєстрацію (а.с.34-35), витягу з протоколу (а.с.36-38), договору доручення №1 (а.с.39-43), претензії (а.с.44-45), постанови суду (а.с.46), довідки (а.с.47-48), страхового акту (а.с.49), заяви про надання страхового випадку (а.с.50-51), заяви на виплату страхового відшкодування (а.с.52), розрахунку вартості відновлюваного ремонту (а.с.53), розрахунку №3 (а.с.54), висновку експерта (а.с. 55-65), висновку/калькуляції (а.с.66-67), додатку до висновку (а.с.69-71), протоколу огляду транспортного засобу (а.с. 72-73), додатку №4 до висновку експерта (а.с.74-75), свідоцтва (а.с.76), посвідчення водія (а.с.77), договору добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с.78-86), платіжного доручення (а.с.87), автоцивілки (а.с.88), страхового акту (а.с 89), розрахунку страхового відшкодування (а.с.90), вимоги в порядку регресу (а.с.92).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільне - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності зі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування , має до особи , відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно пп. г п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строк і за умови визначені цим Законом.

У судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з настанням страхового випадку, позивач відшкодував ПрАТ СК «Теком» шкоду в сумі 8426 грн. 81 коп., яка була заподіяна майну ОСОБА_2 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчиненні якої згідно постанови Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2018 року, був визнаний відповідач.

Відповідач не повідомив позивача про ДТП, страховика було повідомлено про страховий випадок від потерпілого 18 вересня 2018 року згідно заяви про настання страхового випадку.

Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача на користь позивача належить стягнути розмір виплаченого відшкодування.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст.13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи та витребуваними судом, приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «СК «ПЗУ Україна» є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрти по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 979, 989, 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 27, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди (в порядку регресу) - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , р/р НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) 8 426 грн. 81 коп. в якості страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , р/р НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подачі заяви про перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 10 червня 2020 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов