Справа №464/7069/19
пр.№ 2/464/84/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Кравс С.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна.

Від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. Крім цього, представник позивача заперечила проти стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, оскільки позивач ОСОБА_2 не мала на меті зловживати процесуальними правами та вирішила звернутися до суду з заявою про залишення позовної заяви без розгляду після ознайомлення з відзивом та отримання правової допомоги. Просила суд здійснювати розгляд справи за її та позивача відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечила проти залишення позовної заяви без розгляду та підтримала вимоги відповідача ОСОБА_3 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зазначила, що позивачем ОСОБА_2 вчинено необґрунтовані дії, оскільки останній було відомо, що відповідне майно не є спільною сумісною власністю, а відповідач змушений був понести витрати на правову допомогу.

Суд вирішив розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача.

Заслухавши думку представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, відповідачем ОСОБА_3 заявлено вимогу про компенсацію судових витрат, а саме стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та надано документи, які вказані витрати підтверджують.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №640/1029/18 (пункти 44-46) зазначено наступне.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною першою статті 4 ЦПК України. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України. Проте суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не встановив факт зловживання позивачем його процесуальними правами.

Відповідач стверджує, що необґрунтованість дій позивача, виражених у «свідомому» поданні «безпредметного позову до суду неналежної юрисдикції», підтверджена фактом закриття провадження у справі судом першої інстанції.

Велика Плата Верховного Суду з такими доводами відповідача не погоджується, оскільки закриття провадження у справі № 640/1029/18 не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору, ні свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції. Тому немає підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України (див. також ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №464/104/16-ц).

Враховуючи наведене, у справі №464/4869/19 суд дійшов висновку, що позов необхідно залишити без розгляду, оскільки до початку розгляду справи по суті надійшла відповідна заява представника позивача, а також відмовити у задоволенні вимоги відповідача про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з тим, що відсутні достатні підстави для висновку, що витрати, пов`язані з розглядом справи, понесені відповідачем внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Керуючись статтями 142, 257, 260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна залишити без розгляду.

У задоволенні вимоги ОСОБА_3 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено 28.05.2020.

Головуючий Дулебко Н.І.