П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року місто Київ

справа № 755/17040/19

провадження №22-ц/824/6400/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеус А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 14 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Марфіної Н.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів на підставі договору банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення коштів на підставі договору банківського вкладу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовано тим, що 16 квітня 2019 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір SAMDNFD201 банківського вкладу строком на 3 місяці. Після чого з 19 липня 2019 року вклад було подовжено ще на 3 місяці до 19 жовтня 2019 року включно. Сума вкладу складає 12500 грн. з відсотковою ставкою 0,01% річних.

31 липня 2019 року та 9 жовтня 2019 року позивач звертався до відповідача з письмовими заявами про повернення суми вкладу у розмірі 12500 грн., однак відповідач станом на 21 жовтня 2019 року відповідей на його заяви не надав та не повернув йому суму вкладу.

Такими діями відповідач порушує положення ст..ст.526, 1058 ЦК України та права позивача як споживача банківських послуг.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ПАТ «ПриватБанк» на його користь суму вкладу на підставі договору SAMDNFD201 від 16 квітня 2019 року у розмірі 12500 грн. Також просив стягнути з ПАТ «ПриватБанк» на його користь суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 14 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів на підставі договору банківського вкладу відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким стягнути з АТ «КБ «ПриватБанк» на його користь суму вкладу на підставі договору № SAMDNFD201 від 16 квітня 2019 року у розмірі 12500 грн. та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В апеляційній скарзі посилається на порушені норми матеріального права, а саме судом допущене невірне трактування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не в повному обсязі були досліджені матеріали справи та докази, на які посилався позивач.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін, обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 16 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ПриватБанк» був укладений договір SAMDNFD201, вкладі «Стандарт» строковий на 3 місяці, без можливості дострокового розірвання. Сторони у договорі погодили, що після закінчення терміну вкладу банк має право перерахувати кошти з депозиту на вклад вкладника «до запитання» (п.41.); якщо після закінчення 3-х календарних днів після надходження грошей на вклад «до запитання» вкладчик не затребував суму вкладу або її частину, вкладник доручає банку перерахувати всю суму коштів з вкладу «до запитання» на даний депозит. При цьому процентна ставка по вкладу на новий термін відповідає ставці, яка діє в банку для знову оформлених вкладів даного найменування та строку на дату зарахування коштів на депозитний рахунок. Новий термін вкладу обчислюється з дати надходження грошей на депозит з вкладу «до запитання». Додатково на новий термін вкладу банк може збільшити процентну ставку за вкладом (п.4.2); якщо банк не перерахував кошти з депозиту на вклад вкладника «до запитання», то вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Процентна ставка на новий строк вкладу дорівнює ставці, яка діє в банку для знову оформлених вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу (п.4.3); продовження вкладу здійснюється без оформлення додаткових угод до договору (п.4.4); дострокове повернення вкладу не передбачено (п.5.1); вкладник може повернути вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу. Дія договору припиняється після виплати вкладнику усієї суми вкладу разом із процентами, належними вкладнику відповідно до умов договору. Якщо закінчення строку вкладу припадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий для банку день (п.5.2); якщо протягом 5 календарних днів після дати закінчення строку вкладу вкладник вимагає повернення частину вкладу, зобов`язання вкладника та зобов`язання банку за вкладом припиняються, і вклад повертається вкладнику (п.5.3).

Дані за вкладом: вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці (без можливості дострокового розірвання) № SAMDNFD201; вклад продовжений з 19 липня 2019 року на 3 місяці до 19 жовтня 2019 року включно; залишок на вкладі на 21 жовтня 2019 року 12500 грн.

31 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій посилаючись на укладений між сторонами договорі, наявність залишку по вкладу станом на 26 липня 2019 року у розмірі 12500 грн. та положення ч.2 ст.1060 ЦК України, ст.41 Конституції України, просив надати відповідь та інформацію стосовно повернення вказаної суми та припинення договору банківського вкладу.

9 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій зазначив, що ним отримано інформацію про наявність заборгованості по кредиту у розмірі 39763 грн.50 коп. Позивач просив надати документи на підтвердження такого кредиту, а у разі неможливості надання таких документів або їх відсутності, вилучити з додатку «Приват24» інформацію щодо існування у позивача заборгованості за кредитом, про існування якого позивачу нічого невідомо.

Крім того, судом установлено, що після закінчення тримісячного строку від дня укладення договору, вклад був продовжений з 19 липня 2019 року на 3 місяці до 19 жовтня 2019 року, а із заявою стосовно свого вкладу позивач звернувся 31 липня 2019 року, тобто після продовження строку вкладу ще на три місяці, хоча за умовами договору, у разі наявності у позивача бажання повернути свій вклад, вкладник має це зробити протягом 5 календарних днів після дати закінчення строку вкладу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що сторони у належній формі 16 квітня 2019 року уклали договір банківського вкладу та погодили всі його істотні умови, зокрема про те, що вклад є строковим, передбачає можливість продовження дії договору саме як строкового вкладу на новий тримісячний термін, а також у договорі сторони встановили, що дострокове повернення вкладу умовами договору не передбачається. Оскільки дострокове повернення строкового вкладу не передбачено ні вимогами закону, ні умовами укладеного договору вкладу, і в матеріалах справи відсутні відомості про те, що протягом 5 календарних днів після закінчення першого або чергового тримісячного строку вкладу позивач звертався до банку за отриманням свого вкладу, тому вимоги позивача є безпідставними та недоведеними..

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам і вимогам матеріального права.

Згідно із ст.ст.1058, 1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. (ст..633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Установлено, що між сторонами укладений договір банківського вкладу на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Умови договору щодо порядку повернення вкладу виписані чітко і зрозуміло. Дострокове повернення вкладу умовами договору не передбачено.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він у відповідності до умов договору, якими передбачено порядок повернення вкладу, звертався до банку протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу, якими є 20 липня 2019 року та 21 жовтня 2019 року. Оскільки позивач не звертався до банку з вимогою про повернення суми вкладу, у банку такий обов'язок не виник.

За таких обставин наявні підстави вважати, що на момент звернення позивача до суду його права як вкладника на повернення суми вкладу банком не були порушені.

Оскільки за правилами ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України судовому захисту підлягає лише порушене право особи, а в даному випадку права позивача відповідачем не порушені, тому висновок суду першої інстанції про безпідставність та недоведеність позивачем позовних вимог є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до викладених в позовній заяві обставинам, висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду на момент його ухвалення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому надана позивачем копія відповіді банку від 6 травня 2020 року про те, що позивач може розірвати договір у період з 29 липня 2020 року по 2 серпня 2020 року не впливає на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва і ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 14 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус