УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь заявуПестерева ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21січня 2020 року у справі № 521/12179/19 за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В.про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду звернувся ОСОБА_2 з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21січня 2020 року, посилаючись на відсутність підстав для такого обмеження.

В судове засідання сторони не з`явилися, що відповідно до ч.6 ст.441 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21січня 2020 року було задоволено подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В.про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянину України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 ) до виконання зобов"язань за виконавчим листом № 2-6659/11, виданим 13.05.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 354002,99 гривень та 661 841,81 долларів США.

21 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін банк» було укладено кредитний договір № 00415/FO з Додатковою угодою № 1 від 25 вересня 2009 року.

Кредитний договір був забезпечений іпотечним договором від 21 серпня 2008 року про передачу боржником в іпотеку нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № ІІІ (три), загальною площею 214,9 м2, що розташоване на другому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку під номером АДРЕСА_2 .

Також в забезпечення кредитного договору були укладені договори поруки №04527-СО, №04528-СО, №04530-СО від 21.08.2008р., за якими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли на себе зобов`язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 00415/FO.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посиланнясуб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

В той же час ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Таке невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, зокрема, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тощо.

Сам лише факт невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо).

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Таких доказів суду не надані.

Само по собі посилання на наявність боргу за виконуваним судовим рішенням не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язання і не може бути підставою для обмеження у праві виїзду за межіУкраїни.

Зобов`язання за кредитним договором були забезпечені іпотечним договором № 00415/FO з додатковою угодою № 1 від 25 вересня 2009 року про передачу боржником в іпотеку нерухомого майна, в іпотечному договорі наявне іпотечне застереження, що надає стягувачу право задовольнити свої вимоги в досудовому порядку.

Також кредитний договір забезпечений трьома договорами поруки №04527-СО, №04528-СО, №04530-СО від 21.08.2008р.з трьома особами, таким чином відповідальність зі сплати боргу є солідарною, про що зазначено в рішенні суду Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2011 по справі №2-6659/11.

Отже, в даному виконавчому провадженні стягувач не скористався своїм правом задовольнити вимоги за рахунок реалізації нерухомого майна, яким забезпечено кредит, а державний виконавець не надав допустимих та належних доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Також в даному виконавчому провадженні вже накладалась заборона виїзду за кордон на ОСОБА_2 14.02.2018 р. відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі 521/2585/18, яке 08.05.2019 р. було скасовано повністю Одеським апеляційним судом.

Враховуючи викладене, жодні докази, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, відсутні.

При цьому автоматична, необмежена заборона у праві виїзду за межі країни є порушенням статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, в даний час відсутні будь-які докази того, що заборона ОСОБА_2 у тимчасовому виїзді за межіУкраїни гарантує повернення боргу.

Відповідно до статті 441ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межіУкраїни може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч..5-7 ст.441ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у прав івиїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Оскільки на даний час відсутні докази ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язання, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а заходи забезпечення виконавчого провадження повинні бути скасовані шляхом відміни тимчасової заборони для ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст.260-261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Тимчасове обмеження ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_2 виданий Шевченківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 19.01.2011 р. , у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 січня 2020 року по справі № 521/12179/19 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.І.Бочаров.