Справа № 541/1056/20
Номер провадження 2/541/717/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 липня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

04 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з 20 жовтня 2001 року по січень 2020 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачкою. Відповідач ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги не надає. Крім того, зазначила, що на її утриманні перебуває мати пенсіонер. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.15).

У встановлений судом строк, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ніколи не ухилявся від свого батьківського обов`язку по належному утриманню своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 . Вказав, що твердження позивача про утримання матері пенсіонера не відповідає дійсності, і не стосується позову, оскільки її мати одержує пенсію у розмірі не нижчому ніж відповідний прожитковий мінімум, має інші доходи від утримання власного господарства, а також дохід від оренди її земельного паю. Вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини від усіх його доходів. В той же час не визнав позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, а саме витрат за послуги адвоката, оскільки останні належним чином не підтверджені (а.с.20).

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву в якій справу просила розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 17).

Суд, вивчивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткове задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 жовтня 2001 року по січень 2020 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачкою (а.с. 5,6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз`яснень, даних у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши та дослідивши в судовому засіданні зібрані докази в їх сукупності, враховуючи, стан здоров`я дитини, а також, що відповідачем не надано доказів на підтвердження стану свого здоров`я, наявності інших утриманців чи інших обставин, які б перешкоджали йому в повній мірі виконувати передбачений нормами закону обов`язок утримувати свою дитину, малолітня дитина сторін проживає разом зі своєю матір`ю, позивачем по справі та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає постійної участі в матеріальному забезпеченні дитини, є особою працездатного віку та отримує регулярний дохід, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає до задоволенню, а саме, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), однак при цьому, замість зазначення мінімального розміру, вираженого у відсотковому співвідношенні до розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, виходячи з інтересів дитини варто зазначити, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний їх розмір встановлений чинним законодавством. На думку суду, це в подальшому зумовить недопущення порушення прав позивача, внаслідок зміни мінімального розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

А тому із ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано попередній розрахунок правничої допомоги від 04.06.2020 року, який становить 1051,00 грн.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, позивачем не надано докази в обґрунтування заявленої суми отриманої правової допомоги, а саме не надано документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлених в установленому законом порядку, виходячи з чого суд вважає за необхідне в цій частині задоволення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 180-197 СК України, ст.ст. 137, 274-279, 264-273, суд

у х в а л и в :

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04 червня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення.

Стягти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати: судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. А. Городівський