Справа № 215/1675/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О., за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 до суду надійшла вказана заява, в обґрунтування якої заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після чого відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Заповітом від 04.09.2015 ОСОБА_3 заповідала усе своє майно йому. З лютого 2015 року він проживав разом з ОСОБА_3 за місцем її проживання, а після її смерті здійснив її поховання. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. 13.03.2020 він звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено у зв`язку із тим, що він зареєстрований за іншою адресою та протягом 6 місяців після відкриття спадщини не звернувся із заявою про прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно йому для подальшого оформлення прав на спадкове майно.

З метою встановлення підсудності справи цьому суду відповідно до ст. ст. 187, 316 ЦПК України 24.03.2020 було зроблено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) заявника. Відповідь надійшла до суду 07.04.2020.

Ухвалою від 14.05.2020 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 17.06.2020.

29.05.2020 до суду надійшов відзив заінтересованої особи, в якому виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради не заперечує щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини та просить дану справу розглянути за їх відсутності (вх.№10154, а.с. 23).

17.06.2020 сторони у судове засідання не з`явились. Заявник разом із заявою подав до суду заяву від 20.03.2020 про розгляд справи за його відсутності та підтримку заявлених вимог (а.с.11).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID - 19" від 11.03.2020 №211 з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 25 березня 2020 № 239, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 22 квітня 2020 № 291, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та продовжено карантин до 11 травня 2020 року на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 04 травня 2020 № 343, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2", зокрема уряд продовжив карантин до 22 травня 2020 року на усій території України та послабив деякі карантинні обмеження.

Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061). Установлено, що: у регіонах, в яких встановлено карантин, застосовуються протиепідемічні заходи, що визначаються цією постановою, а також заходи, що додатково встановлені органами державної влади та органами місцевого самоврядування в межах компетенції; заходи, запроваджені актами законодавства в процесі реалізації карантину на період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, продовжують діяти на період, встановлений цією постановою; Головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Оскільки заявником подано докази, на підставі яких ґрунтуються його вимоги, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів та заінтересована особа скористався правом подачі відзиву на заяву, суд дійшов переконання про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення.

Відповідно до статей 1216 та 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами, що містяться у частині першій статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У частині першій статті 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, наданих у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно з копією заповіту від 04.09.2015, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С., ОСОБА_2 заповідала усе своє майно ОСОБА_1 (а.с.5).

За інформацією від 12.03.2020, що надана відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті та довідкою від 01.04.2020 №1739, що надана відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради (а.с.9,14).

В матеріалах справи наявна копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що пропущений строк прийняття спадщини та не підтверджено документально факт спільного проживання з померлою (а.с.8).

На підтвердження факту спільного проживання з спадкодавцем заявником долучено акт від 19.03.2020 про фактичне проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 з лютого 2015 року і по день смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Зазначений акт складений та підписаний мешканцями будинку АДРЕСА_3 , підписи яких засвідчені майстром ТОВ «УЮТ-2011» ОСОБА_4 , проте не є офіційним документом уповноваженого органу, який може підтверджувати факти проживання.

Посилання заявника, що ним були понесені витрати по похованню ОСОБА_2 , не підтверджені належними доказами та не можуть бути підтвердженням факту спільного проживання.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Необхідною умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем, і визнання заявника спадкоємцем за заповітом є доведеність факту спільного проживання його та спадкодавця, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначений висновок узгоджується із висновком, викладеним у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 369/9334/16-ц.

Згідно з роз`ясненнями викладеними в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників і заінтересованих осіб.

Заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи мають право подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії, передбачені ЦПК України.

Заявник в своїй заяві вказав заінтересованою особою лише виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради як орган місцевого самоврядування, зазначивши, що інших спадкоємців немає, проте належних документальних доказів на підтвердження цього не подав. Також матеріали справи не містять доказів, що свідчать про спільне проживання заявника та спадкодавця ОСОБА_2 , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту спільного проживання належними та допустимими доказами.

Між тим, заявник, надавши заяву про підтримку заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності, на підтвердження заявлених вимог не заявляв клопотань про надання або витребування додаткових доказів, чи про допит свідків.

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження фактів надання допомоги спадкодавцю, ведення з нею спільного господарства, наявності спільного бюджету, піклування і підтримки один одного, неможливим є встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Зазначений висновок узгоджується із висновком, викладеним у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 522/16268/17.

Тому, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви за недоведеністю фактів, на які посилався заявник.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 223, 229, 256, 259, 263-265, 268, 273, 417 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне судове рішення складене 17.06.2020.

Суддя