Справа № 464/7003/19
пр.№ 2/464/346/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.06.2020 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 23.12.2019 р. звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошову суму боргу за договором позики 75 000 доларів США основного боргу та 6 750 доларів США трьох процентів річних, а всього 81 750 доларів США, сдові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 жовтня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до п.1.1. вказаного договору відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 75 000 доларів США та згідно із п.3 зобов`язався повернути кошти не пізніше 10 грудня 2016 року. Він виконав свої зобов`язання перед відповідачем та надав останньому обумовлену суму коштів, що підтверджується відповідною розпискою. В свою чергу відповідач, як позичальник, умов договору не виконав, у визначений строк борг не повернув. Відповідно до п. 5.1. договору позики у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. У зв`язку з наведеним, окрім суми боргу, просить стягнути 3 % річних, що становить 6 750 доларів США

Ухвалою від 04.01.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої.

У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою від 03.02.2020 р. прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження.

Відповідно до ухвали від 22.04.2020 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 26.03.2020 р. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав.

Зі згоди позивача, який у заяві від 26.03.2020 р. вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору позики грошових коштів від 10.10.2016 р., укладеного між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000 доларів США, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути таку позикодавцю у визначений цим договором строк. Відповідно до п.3.1. строк надання позики становить не пізніше 10.12.2016 р. з моменту фактичної передачі грошових коштів, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.4).

Згідно із розпискою від 10.10.2016 р., ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 75 000 доларів США у присутності свідка ОСОБА_3 та зобов`язався повернути такі у строк, визначений договором позики (а.с.5).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі.

Із врахуванням наведеного, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак заборгованість у розмірі 75 000 доларів США підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 , як позичальника.

Окрім цього, відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14 зазначено, що за змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку з наведеним, підлягає задоволенню і позовна вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача в його користь 6 750 доларів США 3% річних від простроченої суми.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід також стягнути судовий збір в розмірі 10 510 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10.10.2016 р. у розмірі 75 000 доларів США та 6 750 доларів США 3% річних, всього 81 750 (вісімдесят одну тисячу сімсот п`ятдесят) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , серія та № паспорту НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Теслюк