Справа №303/167/20
ряд. стат. звіту - 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Балашов Олексія Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Балашов О.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 23.08.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №MКН0GA00000163, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 26 465 доларів США, зі сплатою 12% на рік, з кінцевим терміном повернення 20.08.2010 року. 03.11.2006 року була укладена додаткова угода між сторонами, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 42 622,78 доларів США, зі сплатою 12% на рік з кінцевим терміном повернення 20.08.2016 року. В порушення зазначених умов вищезазначеного Кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 242 858,88 доларів США, яка складається з 29 179,83 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 59 277,61 доларів США - заборгованість по відсоткам, 4 719,57 доларів США - заборгованість по комісії та 149 681,87 доларів США - пеня. Однак, представник позивача просить суд стягнути тільки тіло кредиту, тобто 29 179,83 доларів США.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Балашов О.В. в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просить суд розглянути справу без його участі, позов задоволити з мотивів викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у ньому, зокрема просить суд застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що із Розрахунку заборгованості за договором №MКН0GA00000163 укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 станом на 19.12.2019 року борг становить 29 179,83 доларів США, що еквівалентно 683 099,82 гривень (а.с. 4-6).

23.08.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №MКН0GA00000163, згідно якого останній отримав кредитні кошти: готівкою через касу на строк з 23.08.2006 року по 20.08.2010 року включно, у вигляді поновлюваної лінії у розмірі 26 465 доларів США (а.с. 8-10).

03.11.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору №MКН0GA00000163 від 23.08.2006 року, згідно якої останній отримав кредитні кошти: готівкою через касу на строк з 23.08.2006 року по 20.08.2016 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 42 622,78 доларів США. Пунктом 5.5. цієї ж Угоди передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. 11-14).

Додатком до відповіді на відзив представник позивача Єрмолов Є.М. , як на підставу заявлених вимог, надіслав до суду видаткові ордери про отримання кредитних коштів відповідачем, а також виписку по рахунку за період з 11.10.2006 року по 08.06.2012 року, згідно якої останній платіж відповідач ОСОБА_1 здійснив 08.06.2012 року (а.с. 56-60).

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В свою чергу, ст.256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, ч.1 ст.259 цього ж Кодексу, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно з ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, при чому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Відповідач заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з виписки розрахунку відповідача ОСОБА_1 який охоплює період з 11.10.2006 року по 08.06.2012 року, що останній платіж відповідачем був здійснений саме 08.06.2012 року. У свою чергу, з Розрахунку заборгованості відповідача, яка була надана разом з позовною заявою представником позивача, не тільки не зрозуміло відображені суми сплати відповідачем заборгованості по тілу кредиту, а й містяться розбіжності. Так, вбачається, що остання сплата процентів відповідачем була здійснена 27.07.2011 року у розмірі 114,67 доларів США, залишок поточної заборгованості станом на 01.09.2010 року складає 32800 доларів США, а залишок простроченої заборгованості складає 0,00 доларів США. Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, які зазначені в Розрахунку заборгованості, вбачається, що останній платіж по тілу кредиту відповідачем було зроблено 01.09.2010 року, оскільки саме на дану дату прострочена заборгованість не значиться.

Статтею 261 ЦК України передбачено не лише можливість, а і обов`язок особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Відповідно до приписів ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом ст.261 ЦК України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

В даному випадку, про порушення свого права позивач дізнався або зміг дізнатись з моменту несплати чергового платежу відповідачем за кредитним договором.

В той же час, представником позивача не було надано суду жодного доказу, який би спростував заперечення відповідача щодо застосування строку позовної давності, а зокрема обмежившись випискою розрахунку в період з 11.10.2006 року до 08.06.2012 року.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

З врахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт того, що АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду за захистом порушеного права з пропущенням встановленого ст.257 ЦК України п`ятирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 263, 264, 256, 267, 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050,1054 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Балашов Олексія Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 29 179,83 доларів США, що за курсом НБУ становить 683 099,82 гривень за кредитним договором №MКН0GA00000163 від 23.08.2006 року - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», , місцезнаходження м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 26.05.2020 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір