Номер провадження: 22-ц/813/3937/20
Номер справи місцевого суду: 502/2463/17
Головуючий у першій інстанції Манжос Н. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ЕК Одесаобленерго» в особі Кілійського РЕМ, третя особа: ОСОБА_2 про визнання пункту договору про приєднання до електричних мереж недійсним, визнання дій неправомірними, стягнення неустойки та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», третя особа ОСОБА_2 з позовом, в подальшому уточненим (а. с. 156) та просила визнати недійсним договір № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року про приєднання до електричних мереж в частині п. 6 Технічних умов приєднання «Точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту)», виданих ПАТ «ЕК Одесаобленерго», зобов`язавши виконавця послуг АТ «Одесаобленерго» внести зміну до цього пункту із зазначенням точки приєднання ІЦКО на дворовому фасаді будинку в місці де вже установлений однофазний лічильник та виконати монтаж електричних мереж електропостачання будинку відповідно до цих умов; визнати дії відповідача по установці шафи обліку на опорі №1 ПЛ 0,4 кВ від ТП-423 за межею нашої земельної ділянки незаконними; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі, що дорівнює 5-ти кратному розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, діючого на день прийняття судового рішення, пеню в сумі на день прийняття судового рішення та штраф в розмірі 126,42 гривень; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року у позові відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Кілійського районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов позивача задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд справи в апеляційному порядку на 14 квітня 2020 року о 14-30 год.

Судове засідання призначене на 14.04.2020 року на 14-30 г. відкладено за заявою представника ПАТ «ЕК Одесаобленерго» на 16.06.2020 року на 15-30 г .

Належним чином повідомлені учасники справи до судового засідання, призначеного на 16.06.2020 року на 15.30 годину не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Від представника ПАТ «ЕК Одесаобленерго» надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку дією на території України карантину через COVID-19.

Іншої мотивації у заяві не наведено, в тому числі мотивів за яких особиста присутність представника відповідача ПАТ «ЕК Одесаобленерго» в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги дійсно є необхідною чи обов`язковою з огляду на те, що всі доводи представником відповідача ПАТ «ЕК Одесаобленерго» були викладені під час розгляду справи в суді першої інстанції у поданому відзиві на позов та письмових поясненнях, а також викладені в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції і у разі необхідності надання додаткових пояснень, представник відповідача, як практикуючий адвокат мала достатній час і не була позбавлена реальної можливості зробити це шляхом викладення додаткових письмових пояснень або ж принаймні поданням заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними.

З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо

застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції усім зазначеним вимогам у повному обсязі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання пункту договору про приєднання до електричних мереж недійсним, визнання дій неправомірними, стягнення неустойки та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Згідно з частиною третьою статті З ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що:

- згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 31, том 1);

- відповідно до договору про користування електричною енергією з побутовим споживачем № 6959 від 10.04.2007 року встановлено, що між ПАТ «Одесаобленерго» з одного боку та ОСОБА_2 укладено вищезазначений договір про постачання електричної енергії по АДРЕСА_1 /а. с. 12-15, том 1/;

- згідно з договором про приєднання до електричних мереж № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року, ОСОБА_1 з одного боку та ПАТ «Одесаобленерго», в особі начальника Кілійського РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» Лютий І.А., уклали договір про приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж. За цим договором до електричних мереж Виконавця послуг або іншого власника мереж приєднується житловий будинок в АДРЕСА_1 . Метою забезпечення потужності об`єкта замовника встановлюється на: ПС 110/35/10 Кілія ПЛ10 кв «Город», ВЛ 0,4 кв. від ТП - 423 опора визначається проектом. Точка приєднання встановлюється на вихідних схемах розрахункового обліку. Виконавець послуг зобов`язаний забезпечити в установленому порядку приєднання об`єкта Замовника. Фактом виконання зобов`язання Виконавця послуг з приєднання об`єкта Замовника (будівництва електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) Сторони вважатимуть факт подачі напруги в узгоджену точку приєднання /а. с. 9-10, том 1/;

- згідно з квитанцією про оплату від 09.11.2016 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок ПАТ «ЕК Одесаобленерго» 12 648 грн. (а. с. 16);

- у листопаді 2016 року ПАТ «ЕК Одесаобленерго» виконано робочий проект дообладнання ВЛ-0,4КВ ТП-423 м. Кілія для забезпечення електропостачання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а. с. 183-190, том 1);

- відповідно до п. 6 Технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року, встановлено, що місце розташування об`єкта замовника: АДРЕСА_1 , джерело електропостачання - ПС 110/35/10 Кілія, ПЛ 10 кВ. «Город». Точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту) (а.с. 11, том 1);

- згідно з актом виконаних робіт від 08.12.2016 року працівниками ПАТ «ЕК Одесаобленерго» виконано монтаж захисновідвідних пристроїв з лічильником в АДРЕСА_1 ТУ № 0114- 2016-0240 від 08.11.2016 року (а. с. 182, том 1);

- згідно з актом про не допуск складеного працівниками Кілійського РЕМ ПАТ «Одесаобленерно» від 28.12.2016 року встановлено, що після прибуття за адресою побутового споживача, а саме: АДРЕСА_1 , представникам ПАТ «Одесаобленерго» відмовлено в доступі та не забезпечено готовність електроустановки житлового будинку для підключення згідно технічних умов приєднання № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року, що не дає можливості завершення виконання технічних умов з вини споживача /а. с. 27, том 1/;

- відповідно до листа за вих. № 34/18-0004 від 05.01.2017 року направленого заступником технічного директора ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на адресу ОСОБА_1 згідно з технічними умовами № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 на опорі було встановлено бокс з лічильником. Працівникам компанії було відмовлено в доступі до електроустановки, що не дає можливості завершення виконання технічних умов. ОСОБА_1 було відправлено листа з проханням проінформувати Кілійський РЕМ про готовність, об`єкту до підключення та дату й час допуску до виконання робіт. За електробезпеку, цілісність і збереження пломб встановленого на опорі ЗКО несе відповідальність, персонал ПАТ «Одесаобленерго». Встановлення приладу обліку на опорах спрямовано на своєчасне зняття показань лічильника персоналом Компанії без заподіяння жодних незручностей споживачеві, при цьому забезпечується максимально достовірне виставлення рахунку за спожите електроенергію /а. с. 17/;

- відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) за вих. № 570/17/9-17 від 25.01.2017 року, відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж, регулюються Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 17-01-2013 № 32' зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.02.2013 року за № 236/22768, (далі - Правила). Згідно з положеннями пункту 1.3 Правил, послуга з приєднання надається на підставі договору про приєднання, що укладається за типовою формою (Додаток 1 до Правил). Невід`ємним додатком до договору про приєднання є технічні умови на приєднання до мереж (об`єктів) електроенергетики, які є комплексом умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта замовника електричною енергією та повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо електропостачання. Для укладення договору про приєднання заявником надається заява, до якої серед іншого, додається копія документа, який підтверджує право власності чи користування цим об`єктом або, за відсутності об`єкта, право власності чи користування земельною ділянкою. Разом з тим, взаємовідносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (із змінами) (далі - ПКЕЕН). Відповідно до положень пункту 9 ПКЕЕН, споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами. У квартирах або інших об`єктах побутового споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один засіб обліку незалежно від кількості господарських будівель. Абзацом першим пункту 10 ПКЕЕН, встановлено, що засоби обліку встановлюються відповідно до вимог Правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ). Згідно з пунктом 12.2 глави 12 розділу VII Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.07.2006 № 258, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1143/13017 (із змінами), оснащеність електроустановок засобами вимірювальної техніки повинна відповідати проектній документації, чинним державним та галузевим нормативно-правовим актам та нормативно-технічним документам з вимірювань, сигналізації, автоматичного регулювання. Таким чином, розрахунковий засіб обліку електричної енергії має бути встановлений з урахуванням вимог ПУЕ у місці, яке визначене проектом електрозабезпечення об`єкта побутового споживача, погодженим з енергопостачальником. При цьому, місце встановлення розрахункового засобу обліку електричної енергії може бути змінено лише після внесення, за взаємною згодою побутового споживача та енергопостачальника, відповідних змін у проект електрозабезпечення об`єкта побутового споживача. Строк надання послуги з приєднання для електроустановок першого ступеня потужності становить 15 робочих днів від дня оплати замовником електропередавальній організації вартості приєднання відповідно до договору про приєднання. Для електроустановок другого та третього ступенів потужності цей строк становить відповідно 30 та 45 робочих днів. Інший строк виконання зазначених заходів погоджується із замовником у договорі про приєднання з посиланням на вимоги нормативних документів, що визначають строки проектування та будівництва. Згідно з інформацією, наданою ПАТ «ЕК Одесаобленерго», 08.11.2016 року між ОСОБА_1 , та електропередавальною організацією було укладено Договір про приєднання до електричних мереж № 114-2016-0240 (далі - Договір про приєднання). Відповідно до положень пункту 3.1 Договору про приєднання, виконавець послуг зобов`язаний забезпечити в установленому порядку приєднання об`єкта Замовника (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у строки, зазначені в Договорі про приєднання, після виконання Замовником зобов`язань, визначених пунктом 3.2 Договору про приєднання, а саме: Замовник зобов`язаний сплатити на умовах Договору про приєднання вартість наданих Виконавцем послуг з приєднання електроустановок Замовника в точці приєднання. Разом з тим. Договором про приєднання не визначено зобов`язань ПАТ «ЕК Одесаобленерго» щодо строків надання послуги з приєднання електроустановок після оплати ОСОБА_1 , послуги з приєднання. Згідно з інформацією, оплата вартості послуг з приєднання електроустановок була здійснена 09.11.2016 року. Отже, з урахуванням положень пункту 2.1.3 Правил, строк надання послуги зі стандартного приєднання ОСОБА_1 , електроустановок до електричних мереж ПАТ «ЕК Одесаобленерго» становить 30 робочих днів від дня оплати електропередавальній організації вартості приєднання відповідно до Договору про приєднання. Таким чином, оскільки згідно з інформацією, наданою електропередавальною організацією, станом на 16.12.2016 року будівельно-монтажні роботи, передбачені умовами Договору про приєднання, ПАТ «ЕК Одесаобленерго» виконано у повному обсязі, НКРЕКП не вбачає порушень вимог чинного законодавства в діях ПАТ «ЕК Одесаобленерго», в частині дотримання строку, встановленого, положеннями пункту 2.1.3 Правил (а. с. 19-21);

- листом за вих. № 2535/17/9-17 від 06.04.2017 року направленого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) на адресу ОСОБА_1 встановлено, що згідно з інформацією, наданою НКРЕКП листом ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 08.11.2016 року ОСОБА_1 , отримала Технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановок № 0114-016-240, згідно з пунктом 6 яких визначена точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту). На виконання вимог зазначених в Технічних умовах, для забезпечення електропостачання об`єкта, де проживає ОСОБА_1 , на підставі Технічних умов, ПАТ «ЕК Одесаобленерго» було розроблено робочий проект дообладнання ПЛ-04 кВ. ТП-423, згідно з яким запроектовано встановити на опорі № 1 комерційний облік (ЩКО) з автоматичними вимикачами. Проаналізувавши копію Технічних умов, встановлено, що Технічні умови містять позначку «кроме п. 6» та підпис. Таким, чином, оскільки згідно з інформацією сторони не досягли згоди щодо правомірності визначення місця встановлення приладу обліку на об`єкті, зазначене питання може бути вирішене в установленому законодавством порядку, зокрема, в судовому /а.с. 22, том 1/;

- відповідно до листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії за вих. № 03/10-3899 від 10.07.2017 року встановлено, що електропостачання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією за № 6959, укладеного 04.12.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Одесаобленерго» (далі - Договір). Згідно з вимогами Договору межу розподілу балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін між ОСОБА_1 та енергопостачальником встановлено у точці кріплення проводів лінії електропередачі до перших ізоляторів на будівлі. Розрахунки за спожиту електричну енергією здійснюються за показами приладу обліку електричної енергії типу НІК-2102 за № 2047145, який встановлено на фасаді будинку. На виконання вимог зазначених Технічних умов для забезпечення електропостачання вищезазначеного будинку ПАТ «Одеса обленерго» розробило проект «Дообладнання ПЛ-04 кВ ТП- 423 м. Кілія для забезпечення електропостачання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 724.11.2016 - ЕП», згідно якого запроектовано шафу обліку електричної енергії встановити на опорі № ПЛ-0,4 кВ від ТП-423. ПАТ «Одесаобленерго» 28.12.2016 року виконало монтажні роботи по установці шафи обліку № 1 ПЛ-0,4 кВ від ТП -423, зазначена опора знаходиться на відстані 1,1 метра від земельної ділянки споживача. Отже, розроблений ПАТ «Одесаобленерго» Проект та проведення енергопостачальником роботи по встановленню приладу обліку електричної енергії на опорі, що знаходиться за межами земельної ділянки, не відповідають вимогам нормативно - технічних документів у галузі електроенергетики. На підставі зазначеного Держенергонагляд рекомендує ПАТ «Одесаобленерго» привести Проект у відповідність до вимог нормативних документів у галузі електроенергії та виконати монтаж електричних мереж електропостачання будинку споживача відповідно до умов затвердженого проекту /а. с. 23-24, том 1/;

- у серпні 2017 року ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» виконано доповнення до робочого проекту «Дообладнання ВЛ-0,4КВ ТП-423 м. Кілія для забезпечення електропостачання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 -ЕП на підставі якого, а також на підставі завдання на проектування від 22.08.2017 року було визначено побудувати ПЛ 0,4 від ТП 423 Л2 опора І до проектованої залізобетонної приставки типу ПТ 43-2, встановити на з/б приставки щит комерційного обліку (ЩКО) з автоматичними вимикачами, який мав би розташовуватися на межі земельної ділянки споживача або за його згодою на території земельної ділянки (а.с. 192-198, том 1);

- згідно з актом про не допуск складеного працівниками Кілійського РЕМ ПАТ «Одесаобленерно» від 29.08.2017 року встановлено, що після прибуття за адресою побутового споживача, а саме: АДРЕСА_1 , представникам ПАТ «Одесаобленерго» відмовлено в доступі та не забезпечено готовність електроустановки житлового будинку для підключення згідно технічних умов приєднання № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року, що не дає можливість завершення виконання технічних умов з вини споживача /а. с. 199, том 1/.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа , яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним ( таким, що не відбувся ). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Зважаючи на встановлені обставини, а саме: погодження сторонами переліку та вартості робіт, часткове виконання узгоджених умов як з боку позивача (перерахування оплати), так і з боку відповідача ( виконано монтаж захисновідвідних пристроїв з лічильником в АДРЕСА_1 № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року), немає підстав для висновку, що договір № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року про приєднання до електричних мереж, дійсність якого оскаржується позивачем в частині невід`ємного додатку - п.6 Технічних умов приєднання «Точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту), не є укладеним.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17.

Таким чином, судова колегія набуває висновку про те, що договір № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року про приєднання до електричних мереж, в тому числі і в частині додатку у вигляді п.6 Технічних умов приєднання «Точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту)» є укладеним сторонами.

Оскільки договір № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року про приєднання до електричних мереж є укладеним, судова колегія надає правову оцінку дійсності даного договору в частині п.6 Технічних умов приєднання «Точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту)».

Позивач заявляючи вимоги про визнанням даного договору недійсним в частині п.6 Технічних умов «Точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту)» посилається на невідповідність даного пункту вимогам законодавства, що регулює відносини між замовником та виконавцем послуг у сфері електроенергетики.

Згідно з пунктом 10 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 прилади обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок, затверджених (далі - ПУЕ).

Відповідно до п. 1.5.6 ПУЕ розрахункові вимірювальні комплекси потрібно встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності. Засоби обліку треба встановлювати таким чином, щоб забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників зацікавлених сторін.

Відповідно до п. 1.2. Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою НКРЕ від 17.01.2013 року № 32 , місце приєднання (точка приєднання) електроустановки - існуюча або запроектована межа балансової належності електроустановок споживача або замовника.

Згідно п. 17. цих же Правил точка приєднання електроустановки замовника зазначається в договорі про приєднання. Точка приєднання має бути розташована на межі земельної ділянки замовника або за згодою замовника на території цієї земельної ділянки та зазначається у договорі про приєднання.

Відповідно до п.1.3 договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року точку приєднання (межу балансової належності об`єкта Замовника) встановлено на вхідних клемах розрахункового засобу обліку, який що узгоджується з абзацем 4 п. 1.2. Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою НКРЕ 17.01.2013 року № 32, діючих на час укладення договору від 08.11.2016 року, з абзацем 21 пункту 2.1 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310 та п. п. 2 п. 2.2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312.

Пунктом 6 Технічних умов передбачена точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту).

Проте дані технічні умови позивачем після ознайомлення з їх змістом підписано з застереженням («окрім пункту 6»), і оскільки між сторонами не було досягнуто згоди по спірним питанням, дійсність цього пункту Технічних умов щодо точки приєднання та виконані виконавцем роботи з монтажу пристрою лічильника є предметом заявленого до суду позову з підстав невідповідності законодавству.

Спір між сторонами стосується саме місця розташування щита комерційного обліку. Позивач вважає, що таким місцем може бути дворовий фасад будинку, розташованого на належній їй земельній ділянці, де вже встановлений однофазний електролічильник відповідно до договору про користування електричною енергією з побутовим споживачем № 6959 від 10.04.2007 року.

Відповідач в межах укладеного договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року первісно запроектував встановлення ЩКО на опору, яка знаходиться на відстані 1,1 метра від земельної ділянки споживача.

В подальшому з урахуванням листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії від 10.07.2017 року, в якому констатовано, що розроблений у листопаді 2016 року ПАТ «Одесаобленерго» Проект та проведення у грудні 2016 року енергопостачальником роботи по встановленню приладу обліку електричної енергії на опорі, що знаходиться за межами земельної ділянки, не відповідають наведеним вимогам нормативно - технічних документів у галузі електроенергетики. ПАТ «Одесаобленерго» у серпні 2017 року затвердило технічне завдання на проектування відповідно до якого передбачив побудувати ПЛ 0,4 від ТП 423 Л2 опора І до проектованої залізобетонної приставки типу ПТ 43-2, встановити на з/б приставку щит комерційного обліку (ЩКО) з автоматичними вимикачами який мав би розташовуватися на межі земельної ділянки споживача або за його згодою на території земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електроенергетику» місце приєднання електроустановки - існуюча або запроектована межа балансової належності електроустановок споживача або замовника.

Згідно з вимогами частини 4 статті 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у технічних умовах враховується, що місце приєднання інженерних мереж замовника до магістральних чи інших інженерних мереж розташовується на межі земельної ділянки замовника або за його згодою на території такої земельної ділянки.

Про необхідність розміщення у приватних домоволодінь розрахункових лічильників в місцях, доступних для персоналу енергопостачальної компанії зазначено і в пункті 1.5.30 ПУЕ..

Враховуючи наведене, зміст п. 6 Технічних умов Договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року, яким передбачена точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту), не суперечить нормативним актам в сфері електроенергетики, на які, у позові посилається позивач і тому відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання цього пункту договору недійсним, як такого, що не заснований на законі.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу в цій частині слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Доводи апеляційної скарги висновку суду в цій частині не спростовують, зведені до переоцінки доказів і засновані на невірному розумінні законодавства.

Однак, разом з вимогою про визнання п. 6 Технічних умов Договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року недійсним, позивач також просила зобов`язати АТ «Одесаобленерго» внести зміну до цього пункту із зазначенням точки приєднання ЩКО на дворовому фасаді будинку в місці де вже установлений однофазний лічильник та виконати монтаж електричних мереж електропостачання будинку відповідно до цих умов.

При цьому дані вимоги про зобов`язання внести зміни до п. 6 технічних умов, позивачем виходячи з обґрунтування позову пов`язувалися саме з недійсністю даного пункту договору, як такого, що суперечить законодавству і необхідністю врегулювання між сторонами відносин, які були врегульовані цим пунктом договору шляхом зобов`язання відповідача, як іншої сторони договору внести зміну в даний пункт в редакції запропонованої позивачем.

Оскільки судом не встановлено обставин невідповідності даного пункту Договору № 0114- 2016-0240 від 08.11.2016 року, яким передбачена точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки (у разі неможливості встановлення на опорі - на фасаді об`єкту), нормативним актам в сфері електроенергетики, відсутні підстави і для задоволення вимог про зобов`язання відповідача внести зміну до цього пункту із зазначенням точки приєднання ЩКО на дворовому фасаді будинку в місці де вже установлений однофазний лічильник та виконати монтаж електричних мереж електропостачання будинку відповідно до цих умов.

Крім того, судова колегія звертає увагу на таке.

Відповідно до розділу 6 Договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року усі спірні питання, пов`язані з виконанням цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку відповідно до законодавства України.

Сам по собі той факт, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає ст. 16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі №914/2649/17 (провадження №12 216гс18).

ЦК України безпосередньо передбачає можливість зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін (ч. 2 ст. 651 ЦК) та у разі односторонньої відмови від договору (ч. З ст. 651 ЦК).

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, підставою для зміни або розірвання договору є згода сторін. Це пов`язано з тим, що договір з моменту його вчинення є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зміна договору з інших підстав може мати місце, якщо це встановлено договором чи законом.

Згідно з п. 7.1 Договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань, але не довше ніж до закінчення будівництва.

Відповідно до п. 8.1. Договору фактом виконання зобов`язання Виконавця послуг з приєднання об`єкта замовника (будівництва електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) Сторони вважатимуть факт подачі напруги в узгоджену точку приєднання.

Оскільки між сторонами щодо точки приєднання об`єкта замовника існує спір і факт подачі напруги в узгоджену точку приєднання не відбувся, а відомості про розірвання сторонами договору відсутні, договір № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року своєї актуальності не вичерпав та дію не припинив.

Згідно з п. 7.2. Договір може бути змінено або розірвано і в інший строк за ініціативою будь-якої із сторін у порядку визначеному законодавством України.

За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Невідповідність вимогам нормативно - технічних документів у галузі електроенергетики розробленого відповідачем у листопаді 2016 року проекту електрозабезпечення об`єкта побутового споживача та проведення роботи по встановленню приладу обліку електричної енергії на опорі, що знаходиться за межами земельної ділянки усунена відповідачем у серпні 2017 року шляхом розроблення доповнення до проекту електрозабезпечення будинку позивача.

Позивач звернулася до суду з вимогами до відповідача про зобов`язання змінити п. 6 Технічних Умов після виконаних відповідачем доповнень до робочого проекту електрозабезпечення об`єкта побутового споживача, якими передбачена точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки позивача.

Оскільки точка приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки позивача, передбачена у доповненнях до проекту, узгоджується з п. 6 Технічних умов та вимогами нормативно - технічних документів у галузі електроенергетики, відсутні підстави для висновку про істотне порушення відповідачем умов договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року щодо визначення у проекті точки приєднання ЩКО на опорі на межі земельної ділянки позивача.

Також відсутні інші підстави для зміни договору в розумінні ч.2 ст. 651 ЦК України.

Крім того, згідно з встановленими у справі обставинами немає підстав і для висновку про односторонню відмову відповідача від виконання договору.

З наведених у позові обґрунтувань не вбачається посилання позивача на істотну зміну обставин, як підставу для зміни для зміни договору в порядку ст. 652 ЦК України.

При таких обставинах немає підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення суду в частині відмови у вимогах про зобов`язання відповідача внести зміну до цього пункту із зазначенням точки приєднання ЩКО на дворовому фасаді будинку в місці де вже установлений однофазний лічильник та виконати монтаж електричних мереж електропостачання будинку відповідно до цих умов.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком районного суду в частині відмови у задоволенні вимог про визнання дії відповідача по установці шафи обліку на опорі №1 ПЛ 0,4 кВ від ТП-423 за межею нашої земельної ділянки незаконними.

Дані обставини встановлені матеріалами справи і не заперечувалися сторонами.

Крім того, про невідповідність розробленого ПАТ «Одесаобленерго» у листопаді 2016 року Проекту та проведення енергопостачальником роботи по встановленню приладу обліку електричної енергії на опорі, що знаходиться за межами земельної ділянки позивача (на відстані 1,1 м.), вимогам нормативно - технічних документів у галузі електроенергетики, зазначено у листі Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії за вих. № 03/10-3899 від 10.07.2017 року.

Відповідачем дана інформація була прийнята до відмова та були вжиті заходи у вигляді розроблення у серпні 2017 року доповнення до проекту електрозабезпечення будинку позивача, згідно місце встановлення ЩКО передбачено на межі земельної ділянки.

Враховуючи наведене вимоги позивача про визнання дій відповідача по установці шафи обліку на опорі №1 ПЛ 0,4 кВ від ТП-423 за межами земельної ділянки АДРЕСА_1 незаконними - підлягають задоволенню.

При цьому судова колегія звертає увагу, що дані дії відповідача по установці шафи мали місце у грудні 2016 року на підставі робочого проекту електрозабезпечення будинку позивача, розробленому відповідачем у листопаді 2016 року.

Що стосується вимог про стягнення неустойки у вигляді пені та штрафу, судова колегія звертає увагу на таке.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно- правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому в розумінні ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення виходячи зі змісту ст. 61 Конституції України є неспроможним.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, установлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки.

Як вбачається з п.5.2. договору № 0114-2016-0240 від 08.11.2016 року виконавець послуг несе відповідальність за зміст та обґрунтованість виданих технічних умов та правильність розрахунку плати за приєднання за цим Договором.

Згідно з п. 5.3. Договору за порушення строків виконання зобов`язань за цим Договором винна сторона сплачує іншій пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 1% від вказаної вартості.

Відповідно до п. 5.4. Договору за порушення умов зобов`язання щодо якості (повноти та комплексності) надання послуги з приєднання стягується штраф у розмірі 1% від вартості приєднання.

Предметом заявлених вимог є пеня за порушення строків виконання зобов`язань за цим Договором та штраф щодо якості (повноти та комплексності) надання послуги з приєднання стягується штраф у розмірі 1% від вартості приєднання.

Штраф, передбачений п. 5.3. Договору за порушення строків понад 30 днів не є предметом заявленого позову.

Як передбачено ст. 611 ЦК України відповідальність у вигляді неустойки (пені) пов`язується з винними діями (бездіяльністю) сторони договору у простроченні виконання зобов`язання.

Між тим з матеріалів справи вбачається і самою позивачкою підтверджується, що 09.12.2016 на 30 день після здійснення нею оплати за Договором року, вона фактично ознайомившись з Технічними умовами, які є невід`ємним Додатком до Договору, зазначила про незгоду з п. 6 Технічних умов, якими врегульовано точку приєднання ЩКО.

Таким чином 09.12.2016 року між позивачем та відповідачем виник спір щодо умов договору без вирішення якого неможливо виконання умов договору, що вбачається і з подальших дій відповідача про не допуск працівників відповідача до робіт з підключення будинку до електромережі.

Оскільки між сторонами договору спір виник 09.12.2016 року, тобто до настання прострочення, немає підстав для висновку про настання цивільно-правової відповідальності відповідача перед позивачем за прострочення виконання зобов`язань за Договором від 08.11.2016 року.

У зв`язку з виникненням спору і не допуском позивачем відповідача для проведення робіт щодо місця знаходження точки приєднання будинку позивача до електрозабезпечення немає підстав і для висновку про цивільно-правову відповідальність у вигляді штрафу.

Тому висновок районного суду в цій частині узгоджується з встановленими у справі обставинами і заснований на законі.

Доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують і зведені до переоцінки доказів, яким надано належну оцінку судом у відповідності до встановлених у справі обставин.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, судова колегія звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, установлені договором або законом, у тому числі відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у договорі від 08.11.2016 року ОСОБА_1 виступає споживачем, а відповідач виконавцем послуг з електрозабезпечення будинку позивача.

Тобто на договірні правовідносини сторін поширюється Закон України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст. 416 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц (провадження №14-64цс19) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування моральної шкоди передбачені укладеним договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги, що умовами договору прямо не передбачено стягнення моральної шкоди, а в розумінні норм Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом і що позивач не мотивувала свої вимоги про стягнення моральної шкоди саме небезпекою здоров`я та життя і не надала відповідних доказів про те, що порушення умов договору з боку відповідача призвело до небезпеки її здоров`я та життя, заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди за порушення відповідачем договірного зобов`язання не засновані на законі.

Тому висновок районного суду про безпідставність заявлених вимог є правильним та заснованим на законі.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на ст. 1167 ЦК України, яка регулює правовідносини з завдання моральної шкоди внаслідок делікту, а не через порушення стороною договірних зобов`язань, висновок райсуду не спростовують і засновані на невірному розумінні норм законодавства.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про визнання дій відповідача по установці шафи обліку на опорі №1 ПЛ 0,4 кВ від ТП-423 за межами земельної ділянки АДРЕСА_1 незаконними скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цих вимог. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1280 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду - 1920 грн.

Враховуючи, що апеляційним судом задоволено лише вимоги про визнання дій відповідача по установці шафи обліку на опорі №1 ПЛ 0,4 кВ від ТП-423 за межею земельної ділянки незаконними, яка не відноситься до позовних вимог майнового характеру і судовий збір за подання позову з такою вимогою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на час звернення з позовом до суду становив 1600 грн., а судовий збір відповідно - 640 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 640 грн. та за подання апеляційної скарги, яка щодо цієї вимоги задоволена-960 грн., а всього 1600 грн.

Крім того, під час розгляду справи позивач подавала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю, яка була прийнята до розгляду та задоволена судом апеляційної інстанції 06.08.2018 року. За подачу даної апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп, який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином загальна сума стягнення у вигляді судових витрат з відповідача на користь позивача становить - 1952 грн. 40 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний

суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог про визнання дій акціонерного товариства «ЕК Одесаобленерго» по установці шафи обліку на опорі №1 ПЛ 0,4 кВ від ТП-423 за межею земельної ділянки АДРЕСА_1 незаконними - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати дії акціонерного товариства «ЕК Одесаобленерго» по установці шафи обліку на опорі №1 ПЛ 0,4 кВ від ТП-423 за межею земельної ділянки АДРЕСА_1 незаконними.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства «ЕК Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 1 952 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 22.06.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова