П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 758/7055/18

Номер провадження № 22-ц/824/6503/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюка В. В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором № б/н від 09 червня 2011 року у розмірі 37 357 грн. 33 коп. та судових витрат у розмірі 1 762 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09 червня 2011 року з метою отримання банківських послуг відповідач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» та підписала Анкету-заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Крім того, підписуючи вищевказану заяву, ОСОБА_1 підтвердила факт ознайомлення її з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк».

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 30 квітня 2018 року складає 37 357 грн. 33 коп., з яких 1 943 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом, 32 758 грн. 71 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 755 грн. 11 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року (а.с. 60 - 63) позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 943 грн. 51 коп. та судовий збір у розмірі 91 грн. 62 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 27 листопада 2020 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на незаконність оскаржуваного судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просило скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що 09 червня 2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, підписуючи Анкету-заяву відповідач підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Скаржник зазначає, що оскільки банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків по кредиту.

На думку скаржника оскаржуване рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та наносить фінансову шкоду банку та тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти на банківських депозитах, крім того, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Скаржник зазначає, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів, що не було взято до уваги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту суд першої інстанції виходив з того, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «КБ «Приватбанк» повернуті не були, наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 09 червня 2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 07) .

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надала свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 підтвердила ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодилась з його умовами. Крім того, остання зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача.

До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а. с. 09 - 32).

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30 квітня 2018 рік наявна заборгованість у розмірі 37 357 грн. 33 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 943 грн. 51 коп., заборгованості за процентами - 32 758 грн. 71 коп., нарахованої комісії - 400 грн., заборгованості по судовим штрафам - 2 255 грн. 11 коп. (а. с. 05 - 06).

Згідно довідки від 09 червня 2011 року, відповідача ознайомлено з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 08).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.

Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» повернуті не були, в зв`язку з чим наявні підстави вважати, що права кредитора порушені, а тому, виходячи з приписів частини другої статті 530 ЦК України, останній має право вимагати виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 943 грн. 51 коп..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд першої інстанції виходив з того, що у Анкеті-заяві від 09 червня 2011 року підписаній ОСОБА_1 відсутня домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, в зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, у підписаній сторонами Анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строки повернення кредитних коштів.

Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 червня 2011 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строк виконання договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, в зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів (фіксованої частини та процентної складової).

Позивачем до апеляційної скарги додано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року по 12 січня 2020 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та довідку в якій зазначено номери кредитних карток які видані ОСОБА_1 , термін їх дії та дату відкриття рахунків. Разом з тим, вищевказані докази було подано з порушенням приписів процесуального законодавства без підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує їх під час перегляду оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що підписана Анкета-заява є належним підтвердженням ознайомлення відповідача з умовами кредитування, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки скаржником не надано Умов та правил надання банківських послуг, підписаних ОСОБА_1 .

З Анкети-заяви, долученої до позовної заяви, вбачається, що відповідач підтвердив ознайомлення з вищевказаними Умовами, однак не відомо в якій саме редакції.

Крім того, шляхом дослідження електронних доказів, до яких скаржник відносить Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, неможливо встановити факт ознайомлення відповідача з Умовами саме у тій редакції, на якій наполягає банк.

Посилання скаржника на те, що оскаржуване судове рішення ставить під загрозу фінансову стабільність банку, наносить фінансову шкоду банку та тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти на банківських депозитах, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки сторони не узгодили всі істотні умови договору, лише після досягнення згоди щодо яких, відповідно до приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором в цій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 29 травня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова