Справа № 278/3206/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши за правилами загального провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю Константа-Комбікорм про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус звернулося до суду з позовною заявою, в якій зазначило, що 18 січня 2017 року на а/ш Житомир-Сквира сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Iveco НОМЕР_1 НОМЕР_2 , ном. знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та Scania P 114, ном. знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , працюючого водієм ТОВ АД Константа, якого постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2017 року було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач вказав, що на момент ДТП між ТОВ Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус та ТОВ АД Константа було укладено договір страхування та у зв`язку з ушкодженням транспортного засобу Iveco НОМЕР_1 НОМЕР_2 , ном. знак НОМЕР_3 , під час ДТП ТОВ Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус здійснило виплату потерпілому ОСОБА_2 в сумі 41874,74 грн.

У зв`язку з наведеним, ТОВ Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус просило суд стягнути з відповідача 41874,74 грн сплаченого страхового відшкодування.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не має права на вимоги про стягнення виплаченого потерпілому в ДТП страхового відшкодування у зв`язку з тим, що він під час ДТП керував належним ТОВ АД Константа транспортним засобом в силу трудових відносин із зазначеним товариством, тому не несе відповідальність перед потерпілим (а.с. 84-86).

Ухвалою суду від 19 березня 2020 року до участі у справі було залучено правонаступника Товариства з додатковою відповідальністю Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група (а.с. 180-181).

У судовому засіданні представник відповідача, поміж іншого, зазначив, що заперечує проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 195).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

18 січня 2017 року на а/ш Житомир-Сквира 32 км + 910 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Scania P 114, ном. знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 та Iveco НОМЕР_5 , ном. знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 19).

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Iveco НОМЕР_1 НОМЕР_2 , ном. знак НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП між ТОВ Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус та ТОВ АД Константа було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії: з 00-00 год 11 грудня 2016 року до 10 грудня 2017 року включно, за яким позивач застрахував майнові інтереси ТОВ АД Константа, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу Scania P 114, ном. знак НОМЕР_4 (а.с. 4).

У зв`язку з ушкодженням транспортного засобу Iveco НОМЕР_1 НОМЕР_2 , ном. знак НОМЕР_3 , під час ДТП ТОВ Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус здійснило виплату потерпілому ОСОБА_2 в сумі 41874,74 грн (а.с. 56).

Відповідач під час ДТП керував транспортним засобом Scania P 114, ном. знак НОМЕР_4 , в силу трудових відносин з ТОВ Константа-Комбікорм, що підтверджується витягом з наказу про прийняття на роботу від 03 січня 2017 ркоу № 4, подорожнім листом № 778357 від 18 січня 2019 року та товарно-транспортною накладною від 18 січня 2017 року (а.с. 87-91).

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката) (ст. 981 ЦК України).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У пункті 6 постанови від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що відповідач під час ДТП керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків на підставі трудового договору із ТОВ Константа-Комбікорм, яке на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом Scania P 114, ном. знак НОМЕР_4 , суд дійшов висновку, що саме роботодавець відповідача має нести відповідальність за пошкодження внаслідок ДТП транспортного засобу Iveco НОМЕР_1 НОМЕР_2 , ном. знак НОМЕР_3 , та, як наслідок відшкодувати сплачений потерпілому страховою організацією страховий платіж.

З огляду на наведене, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК, ст. 1187 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 червня 2020 року.

Суддя О. М. Дубовік