Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2020 р.Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

за участю секретаря Прилепо Ю.О.;

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

I. Позиції учасників справи.

Позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , яка проживає з відповідачкою, та визначити наступний спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею: особисті побачення кожної суботи та в день народження доньки з 12-00 по 18-00 год.; спільний відпочинок протягом 14 днів під час літніх канікул; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, а також в дні побачень мати можливість доньку з дому, школи особисто. Посилається на те, що бажає брати участь у вихованні дитини, віддавати їй батьківську любов та опікуватися нею, однак відповідачка обмежує його право на спілкування з дочкою.

Відповідачка вимоги позивача визнала частково. Вважає доцільним наступні способи участі батька вихованні дочки: особисті побачення щосуботи з 12-00 до 16-00 год. та в день народження ОСОБА_3 за місцем проживання дитини або у громадських закладах міста, пристосованих для відвідування з дітьми, а також спільний відпочинок під час літніх канікул за наявності путівки та відсутності інших осіб. Зазначила, що позивач покинув родину, власного житла не має, мешкає з іншою жінкою, налаштовує дітей проти матері, тому вона проти того, щоб дочка проводила час з батьком у присутності іншої невідомої жінки. Не заперечує проти побачень батька з дочкою у громадських місцях, кафетеріях, цирку тощо. Звернула увагу суду, що сторони також мають сина ОСОБА_4 , проте батько не виявляє бажання спілкуватися з ним.

Орган опіки та піклування в особі Маріупольської міської ради просив розглядати позов без присутності їхнього представника, надав суду висновок про можливість участі батька у виховання доньки ОСОБА_3 шляхом періодичного спілкування.

II. Щодо фактів.

Сторони уклали шлюб 13 вересня 2003 року (а.с.6), ІНФОРМАЦІЯ_1 народили сина ОСОБА_4 (а.с.36), а ІНФОРМАЦІЯ_2 дочку ОСОБА_3 (а.с.37).

З характеристики ОСОБА_2 , виданої з місця його роботи ФОП ОСОБА_5 вбачається, що останній працює автослюсарем, зарекомендував себе як відповідальний працівник, дисциплінарних стягнень не має, користується повагою в колективі, доброзичливий та стриманий (а.с.8).

ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.16).

За місцем мешкання позивач характеризується позитивно, у зловживанні алкогольними напоями чи наркотичними речовинами помічений не був, скарг від сусідів не має (а.с.19)

ОСОБА_3 відвідує колектив естрадного танцю «Міріданс» за розкладом понеділок, середа, п`ятниця з 17-00 по 18-00 год. (а.с.38).

Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05.06.2020 року визнано доцільним встановлення такого способу участі батька ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 : щосуботи з 12-00 до 16-00 год., в день народження доньки з 12-00 до 14-00, спільний відпочинок протягом 14 днів під час літніх канікул за умови наявності путівки, необмежене спілкування особисто засобами телефонного, поштового, електронного або іншого засобу зв`язку (а.с. 53-55).

III. Щодо процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК).

IV. Щодо права.

Нормами ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) передбачено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК).

Відповідно до ст. 141 цього ж Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" (далі - Закон) закріплено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 15 Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (ст. 1 Закону).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

V. Висновки суду.

Аналіз наведених вище норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Позиція позивача у цьому спорі полягає в тому, щоб бачити доньку щотижня декілька годин, мати можливість забирати її зі школи чи місця проживання особисто в день побачення, святкувати з нею день її народження та проводити спільний відпочинок під час канікул, мати можливість спілкування телефоном та іншими засобами зв`язку.

Органом опіки та піклування запропоновано наступний порядок спілкування батька з дітьми: щосуботи з 12-00 до 16-00 год., в день народження доньки з 12-00 до 14-00, спільний відпочинок протягом 14 днів під час літніх канікул за умови наявності путівки, необмежене спілкування особисто засобами телефонного, поштового, електронного або іншого засобу зв`язку.

Відповідачка в судовому засіданні погодилась із побаченнями позивача з дочкою протягом чотирьох годин також і в день її народження, визнаючи, що дві години з урахуванням часу на дорогу від місця проживання дитини до місця святкування та назад недостатньо для повноцінного спілкування. Суд також визнає такий режим спілкування батька з дитиною в день її народження прийнятним. З огляду на вік дитини, більш тривалий термін побачення, про який просить позивач, є недоцільним.

Позивач має позитивні характеристики, проте не надав суду відомостей про наявність власного житла, місце проживання, житлово-побутові умови тощо, тому доводи відповідачки про можливість спілкування з дочкою у громадських місцях, пристосованих до дитячого дозвілля або за місцем мешкання дитини є слушними. Інтереси дитини передбачають право на безпечні та комфортні умови перебування, наявність яких, зокрема за місцем свого проживання позивач, всупереч ст. 12, 81 ЦПК України, не довів.

За таких обставин, суд вважає, що побачення за місцем проживання та у громадських закладах міста, пристосованих для відвідування з дітьми не суперечить принципам розумності, справедливості, балансу прав сторін та інтересам дитини. При цьому суд вважає за можливе дозволити позивачу особисті побачення з дочкою ОСОБА_3 з 12 години до 16 години щосуботи та 01 листопада щороку за місцем проживання дитини та у громадських закладах міста, пристосованих для відвідування з дітьми з обов`язковим здійсненням особистого супроводу дитини від місця її проживання або навчання до місця побачення та повернення дитини до місця її проживання.

В іншому доводи відповідачки зводяться до заперечення проти спілкування дитини з новою жінкою колишнього чоловіка та твердження щодо негативного налаштування позивачем дітей проти матері.

Щодо спільного відпочинку протягом літніх канікул, суд зазначає, що батьки повинні піклуватись про розвиток дитини, забезпечувати її повноцінний розвиток, оздоровлення та відпочинок. Проти цього не заперечує й відповідачка. Висунута органом опіки та піклування умова щодо наявності у батька путівки суд вважає доречною як таку, що не лише дозволить позивачу реалізувати свої батьківські обов`язки, а й відповідатиме інтересам дитини, гарантуючи мінімальний рівень безпеки та комфорту в спеціально створених місцях відпочинку.

Відповідачка наполягала на забороні спілкування дитини з батьком у присутності сторонньої особи, проте не навела належних, допустимих та достатніх доказів, що таке спілкування може негативно вплинути на доньку. При цьому не надала конкретних відомостей щодо особи, присутність якої, на її думку, є небажаною. Судова заборона присутності спілкування дитини під час спільного з батьком відпочинку щодо необмеженого кола осіб, серед яких можуть бути близькі родичі (брат, дід, баба та ін.), не відповідає меті правосуддя.

Водночас, суд з урахуванням балансу прав сторін вважає, що мати дитини має право бути повідомленою про місце відпочинку батька з дочкою, коло осіб, з якими такий відпочинок та дозвілля буде проводитись, аби мати можливість захистити інтереси дитини у разі необхідності.

Відповідачка наполягала на спілкуванні позивача з дочкою засобом телефонного зв`язку тільки через її телефон, оскільки відповідач начебто може нав`язати ОСОБА_3 негативні думки стосовно матері. Проте суд вважає таку заяву, необґрунтовану жодними доказами, припущенням відповідачки, яка зобов`язана поважати інтереси, свободу вибору та право дитини на спілкування з батьком, до якого вона, за визнанням відповідачки, ставиться з любов`ю.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159, 161, 162 СК України, ст.ст. 4, 13, 81, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Визначити такий спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- особисті побачення з 12 години до 16 години щосуботи та 01 листопада щороку за місцем проживання дитини та у громадських закладах міста, пристосованих для відвідування з дітьми з обов`язковим здійсненням особистого супроводу дитини від місця її проживання або навчання до місця побачення та повернення дитини до місця її проживання;

- спільний відпочинок щороку протягом 14 днів під час літніх канікул за умови наявності путівки на відпочинок або оздоровлення з обов`язковим попередженням ОСОБА_1 про місце проведення такого відпочинку (оздоровлення), а також коло осіб, з якими такий відпочинок та дозвілля буде проводитись.

- необмежене спілкування особисто засобами телефонного, поштового, електронного або іншого зв`язку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 31 липня 2020 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко