Справа № 331/225/20
Провадження № 2/331/669/2020
04 червня 2020 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Антоненко М.В.,
при секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач, 16.01.2020 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 08 листопада 2016 р. між Кредитною спілкою «Хортиця» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту № 46-16, відповідно до п. 1.1. якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у розмірі 10 800, 00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, в порядку та в строки, визначені цим Договором.
Вказані вище обставини підтверджуються Договором кредиту № 46-16 від 08.11.2016 р.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2018 р. по справі № 331/7153/17 за позовом КС «Хортиця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, з відповідача на користь КС Хортиця було стягнуто суму боргу за кредитним договором у розмірі 35 855, 96 грн., в тому числі суму боргу за тілом кредиту у розмірі 10 513, 00 грн.
Зазначене рішення набрало законної сили 26.02.2018 p., проте відповідачі ні в добровільному, ні в примусовому порядку, обов`язок зі сплати грошової суми, покладений на них рішенням суду, в повному обсязі не виконали.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Виходячи зі змісту ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом.
А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 6.3. Договору кредиту № 46-16 від 08.11.2016 р. за прострочення позичальником строків сплати, передбачених графіком розрахунків та/або п. 5.1.5.. 8.6 цього Договору, позичальник, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує кредитодавцю на його вимогу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 275% річних від простроченої суми.
Проценти, згідно з п. 6.3. Договору кредиту за період з 19.10.2017 р. по 31.12.2018 р. складають 34 772, 11 грн., інфляційні втрати за період з листопада 2017 р. по грудень 2019 р. складають 1 732,94 грн., що підтверджується розрахунком, який додається до позову.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити на користь позивача проценти згідно з п. 6.3. Договору кредиту за період з 19.10.2017 р. по 31.12.2018 р. у розмірі 34 772, 21 грн., інфляційні втрати за період з листопада 2017 р. по грудень 2019 р. у розмірі 1 732,94 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2020 року ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, проти винесення заочного рішення не заперечує.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи 08 листопада 2016 р. між Кредитною спілкою «Хортиця» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту № 46-16.
Відповідно до п. 1.1. якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у розмірі 10 800, 00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, в порядку та в строки, визначені цим Договором.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2018 р. по справі № 331/7153/17 за позовом КС «Хортиця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, з відповідача на користь КС Хортиця було стягнуто суму боргу за кредитним договором у розмірі 35 855, 96 грн., в тому числі суму боргу за тілом кредиту у розмірі 10 513, 00 грн. Рішення суду набрало чинності 26.02.2018 p..
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 рішення суду не виконав в повному обсязі.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Виходячи зі змісту ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 6.3. Договору кредиту № 46-16 від 08.11.2016 р. за прострочення позичальником строків сплати, передбачених графіком розрахунків та/або п. 5.1.5.. 8.6 цього Договору, позичальник, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує кредитодавцю на його вимогу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 275% річних від простроченої суми.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КС «Хортиця» проценти згідно з п. 6.3. Договору кредиту за період з 19.10.2017 р. по 31.12.2018 р. у розмірі 34 772, 21 грн., інфляційні втрати за період з листопада 2017 р. по грудень 2019 р. у розмірі 1 732,94 грн., а всього 36 505, 05 грн.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 611, 629, 1049, 1050 ЦК України, 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя: М.В. Антоненко