Справа № 466/1874/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/479/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
УХВАЛА

22 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Шандри М.М.,

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ірокс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ про визнання права власності, витребування майна з чужого володіння,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ірокс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ про визнання права власності, витребування майна з чужого володіння.

Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ" Ірокс" , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 63 кв.м., витребування квартири АДРЕСА_1 , площею 63 кв.м., з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - відмовлено за безпідставністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

12 лютого 2020 року Львівським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 січня 2020 року.

19 червня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Перевіривши матеріали справи та вказану заяву, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року у даній справі накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1(т.№1 , а.с.181). Вказана ухвала на даний момент чинна. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову аналогічні до вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року.

Ураховуючи наведене підстав для повторного накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 немає, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ірокс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ про визнання права власності, витребування майна з чужого володіння- відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений: 22.06.2020

Головуючий

Судді