Єдиний унікальний номер 263/9191/19
Номер провадження 22-ц/804/1887/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Мироненко І.П., Баркова В.М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Музики О.М., в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтував його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.03.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, які є частиною договору, зазначено, що позичальник погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Відповідач погодилася, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі.

Відповідач не виконала своєчасно зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 15 травня 2019 року має заборгованість у сумі у сумі 27469,70 гривень, яка складається з наступного: 13344,22 гривень - заборгованість за кредитом, 5126,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6614,92 грн - пеня за прострочене зобов`язання, 600 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1284,27 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути заборгованість і судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та задовольнити вимоги банку у цій частині, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, оскільки відповідач виконала усі дії для укладення договору, достеменно була обізнана про його умови, користувалася кредитними коштами, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.ч. 1,3 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 березня 2010 року ПАТ комерційним банком «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала стартовий кредит у розмірі 15000 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. (а.с. 13).

Формою договору між сторонами є анкета-заява (а.с.13), яку відповідач підписала та погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. (а.с.13-31).

При підписанні даного договору відповідач погодила своїм особистим підписом довідку про Умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» по договору, де сторони погодили базову відсоткову ставку на місяць 2,5% (тобто 30 % річних) ( а.с. 14).

За таких обставин колегія суддів вважає, що підписані відповідачем заява та довідка, в якій зокрема, сторони погодили проценти за користуванням кредитом у розмірі 30% річних, свідчать про її обізнаність щодо умов кредитування та узгодження з ним саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, який має виконуватись.

У свою чергу, висновки суду, що позивачем не доведено факт кредитних відносин між сторонами, спростовуються наданою банком довідкою про видачу ОСОБА_1 кредитних карт для користування даним кредитом (а.с.94), при цьому отримання кредитних коштів і користування ними відповідачем підтверджується роздруківкою руху коштів по рахунку (а.с. 81-93).

Так, згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу на підставі кредитного договору б/н від 18.03.2010 року були надані платіжні картки від 24.03.2010 року, 20.10.2013 року, 06.10.2016 року, 30.03.2017 року, 04.11.2017 року, при цьому остання мала строк дії до кінця квітня 2021 року (а.с. 94).

А з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з жовтня 2012 року по січень 2017 року вбачається, що відповідач активно користувалася картками, здійснювала зняття кредитних коштів через банкомат, оплату товару, поповнення рахунку .

Такі письмові докази відповідачем не спростовані, справа розглянута судом без участі відповідача, ухвалено заочне рішення.

Висновки суду про те, що позивачем не доведений факт кредитних відносин між сторонами є помилковими, оскільки судом такі обставини об`єктивно не перевірялися належним чином, як рекомендовано у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №153/1334/16-ц. З посиланням суду першої інстанції на позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №755/18920/18 погодитися неможливо, тому що обставини у справі, що переглядається, відрізняються від обставин, встановлених у вищевказаній справі: зокрема, позивачем достатньо доведено факт обізнаності відповідача про умови кредитування, тому з урахуванням таких обставин роздруківка руху коштів по кредитному рахунку не є доказом, який не був своєчасно наданий суду, а є тільки інформацією, яка роз`яснює розрахунок заборгованості.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 15 травня 2019 року складається з суми 13344,22 гривень - заборгованість за кредитом, 5126,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6614,92 грн - пеня за прострочене зобов`язання, 600 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1284,27 грн. - штраф (процентна складова).

Судом першої інстанції відмовлено у позові в повному обсязі у зв`язку із недоведеністю вимог банку. В тому числі суд вказував, що банком не доведений не тільки факт отримання кредиту позичальником у розмірі 13344,22 грн, а й бажаний кредитний ліміт 8000 грн, зазначений у заяві-анкеті ОСОБА_1 .

Однак, враховуючи, що позивачем надано належні докази кредитних відносин між сторонами на підставі договору від 18.03.2010 року, і достатньо доведено, що відповідач уклала договір на отримання кредитного ліміту, встановленого банком, стартовий розмір якого був встановлений 15000 грн, і за яким вона має заборгованість в розмірі 13344,22 гривень - заборгованість за кредитом, 5126,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги банку про часткове стягнення заборгованості по тілу кредиту. При цьому колегія вважає можливим стягнути таку заборгованість в розмірі 13344,22 грн., оскільки таку суму кредиту фактично використала відповідач, а заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 5126,29 грн, надана відповідачу, нічим не обумовлені позичальником не використана, що підтверджується також і розрахунком заборгованості самого Банку (а.с. 9-12) .

Оскільки колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, то вирішує й інші вимоги банку - про стягнення пені і штрафів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місце реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване у м.Маріуполі Донецької області.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. До такого переліку входить місто Маріуполь Донецької області.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, вимоги банку про стягнення з відповідача штрафу та пені задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості в розмірі 13344,22 грн., яка складає заборгованість за тілом кредиту.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн. (а.с.46), за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2881,5 грн. (а.с.71), а всього 4802,5 грн.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (заявлено вимоги на загальну суму 27469,70 грн., задоволено в розмірі 13344,52 грн., що складає 48,6 % від суми заявлених вимог), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору у розмірі 2334 грн. (сплачено 4802,5 грн х 48,6%).

Керуючись ст.374, 367, 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 березня 2020 року скасувати.

Позов акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18.03.2010 року, яка складається з суми 13344 (тринадцять тисяч триста сорок чотири) гривні 22 копійки - заборгованості за кредитом, а також судовий збір у розмірі 2334 (дві тисячі триста тридцять чотири) гривні.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 09 червня 2020 року.

Судді Є.Є.Мальцева

І.П. Мироненко

В.М. Барков