Справа № 523/5936/20
Провадження №2/523/2810/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді- Середа І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог позивач вказував на те, що він є власником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 26.09.2018р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. Нещодавно позивач дізнався, що в його квартирі є зареєстрованими також відповідачі ОСОБА_2 з 2000р., та ОСОБА_3 - з 2005р., як діти колишнього власника, у якого померлий батько позивача придбав квартиру. Відповідачі в даному житловому приміщенні не проживають з моменту продажу квартири їх батьками, а саме з 05.04.2017р.. Наявність реєстрації відповідачів в квартирі призводить до обмежень прав позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди позивача справа розглядається в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П, реєстровий номер 766, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з однієї сторони, та ОСОБА_6 , з іншої, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали у власність, а ОСОБА_6 прийняв у власність нерухоме майно -квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,7 кв.м., в тому числі житловою площею 30,2 кв.м., (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 26.09.2018р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П., спадкоємцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Спадщина складається з права власності на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.4).

Згідно довідки №4 від 31.03.2020 р. (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію), на житловій площі в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , 1984р.н. як син колишного власника, дата реєстрації - 2000 р. (за даною адресою не проживає), та ОСОБА_3 , 1989 р.н.- як син колишного власника, дата реєстрації 2005р. (не проживає за вказаною адресою) (а.с.6).

Згідно довідки №5 від 31.03.2020р., складеної керівником ЖБК «Молодіжна», паспортисткою та бухгалтером, ОСОБА_2 , 1984 р.н., та ОСОБА_3 , 1989 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 р .н. , однак фактично не проживають (а.с.5).

В добровільному порядку вимоги позивача про зняття з реєстрації по будинку відповідачі не виконують, їх місцезнаходження на теперішній час не відоме.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст.321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з нормою ст.319 ЦК власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Так, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що право користування жилою площею членів сім`ї власника житла та обсяг їх прав на квартиру залежить від виникнення у власника житла (квартири) права власності на житло. Цивільним законодавством не передбачено збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно зареєстрували своє місце проживання, але на час розгляду справи не є членами сім`ї власника квартири.

В зв`язку з чим суд вважає, що з припиненням права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спірну квартиру, відповідачі по справі втратили право її користування, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, яка є членом його сім`ї.

Оскільки з новим власником угод щодо користування приміщенням відповідачі не укладали, членами його сім`ї не являються, а тому вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273,279, 280-284, 354-355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1984 року народження, та ОСОБА_3 , 1989 року народження, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 , 1984 року народження, ОСОБА_3 , 1989 року народження, з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 28.05. 2020 р.

Суддя: