ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5126/20 Справа № 214/8708/19 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 20 лютого 2020 року, ухваленого суддею Прасоловим В.М.у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 28 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано.

Судовим наказом Саксаганського районного судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття дитини.

Крім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утриманні перебувають непрацездатні батьки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2019 року з нього стягнуто аліменти на користь кожного з батьків окремо, по 1/6 частці.

На теперішній час його матеріальне становище значно погіршилося, оскільки сплачує аліменти вже не на одного утриманця, а на трьох. Загальний розмір аліментів, які з нього стягуються перевищує 50% та складає 58%. Бажає щоб усі утриманці були однаково забезпечені і отримували аліменти у однаковому розмірі.

Просив суд зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього згідно судового наказу, виданого Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року, з 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття дитини, на користь ОСОБА_2 , до 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задоволені.

Змінено розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно судового наказу, виданого Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову позивачу ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог та вирішенні питання про розподіл, понесених сторонами судових витрат.

При цьому, скаржник зазначає, що, ознайомившись з матеріалами справи 10 лютого 2020 року вона мала намір підготувати відзив на позов, однак потребувала правової допомоги, у зв`язку із чим мала намір в день розгляду справи подати заяву про надання їй додаткового строку для подачі відзиву на позов та відкладення розгляду справи, однак, запізнившись в судове засідання на 10 хвилин, їй стало відомо, що суд вже знаходиться в нарадчій кімнаті та приймає рішення по її справі. Вважає, що з наведених підстав, суд порушив принцип змагальності сторін судового процесу, рівності їх процесуальних прав.

Відповідач вважає, що рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання його батьків не може свідчити про зміну його матеріального становища, оскільки наявність самого рішення не свідчить про його примусове виконання, що вже відбулось чи відбувається.

Надаючи аналіз рішенню суду про стягнення аліментів на користь батьків позивача, відповідач вказує на відсутність у батьків явної потреби в утриманні з боку позивача, оскільки останні отримують пенсії, який перевищують розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, підтверджень наявності у батьків хвороб та потреби у лікуванні рішення не містить. Окрім того, батьки позивача, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів не повідомили суд про наявність у них ще одного сина ОСОБА_6 , 1987 року народження та онука, на якого їх син сплачує аліменти. Відповідач, вважає, що оскаржуваним судовим рішенням, суд першої інстанції порушив права її малолітнього сина на належне утримання з боку батька.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду, як законне та обґрунтоване ухвалене на підставі наданих та об`єктивно досліджених доказах має бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано.

На підставі судового наказу, виданого Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття дитини (а.с.6).

Крім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні позивача перебувають непрацездатні батьки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2019 року з позивача стягнуто аліменти на користь кожного з батьків окремо, по 1/6 частці від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, довічно (а.с.7-8).

Судом, також встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з позивача у січні 2019 року аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього істотно змінився матеріальний стан, внаслідок стягнення з нього на корись аліментів на непрацездатних батьків - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожного окремо, по 1/6 частці, щомісячно.

Суд першої інстанції,ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та зменшуючи розмір стягнутих рішенням суду аліментів з ј частини на 1/6 частину, керувався нормами статті 192 СК України, й виходив з того, що позивачем доведено істотність змін в його матеріальному становищі, як платника аліментів, в порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, що є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник з приводу зміни розміру аліментів, що сплачує позивач на утримання дитини у зв`язку зі зміною його сімейного стану.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, виходячи з наведеного положення закону, при вирішення вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Колегія суддів звертає увагу, що дійсно матеріалами справи доведено, що з часу присудження аліментних платежів за рішенням суду у січні 2019 року на утримання сина, у позивача змінився матеріальний стан, через перебуванням на його утримані двох батьків, що підтверджено рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2019 року, тобто є законодавчо закріплені підстави для зменшення розміру стягнутих аліментних платежів з ј частини до 1/6 частки.

Колегією суддів досліджено рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2019 року, яким з позивача стягнуто аліменти на користь кожного з батьків окремо, по 1/6 частці від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, довічно, яке не було оскаржено та набрало чинності 24 жовтня 2019 року (а.с.7-8).

З матеріалів справи видно, що позов до суду подано позивачем 22 листопада 2019 року (а.с.2), провадження у справі відкрито судом 21 січня 2020 року (а.с.14), копія ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою надіслана на адресу відповідача 22 січня 2020 року (а.с.15), виклик до суду на 20.02.2020 СМС повідомленням, відповідач отримала 22 січня 2020 року (а.с.20), з матеріалами справи відповідач ознайомилась 10 лютого 2020 року (а.с.17), ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву отримано 13 лютого 2020 (а.с.18).

Наведені обставини свідчать про обізнаність відповідача про подачу позивачем позову про зменшення розміру аліментів на утримання спільної дитини та вказують на явну можливість подати заперечення на позовну заяву.

Окрім того, ознайомившись в суді з матеріалами справи 10 лютого 2020 року і бажаючи отримати правову допомогу для складення відзиву на позов, відповідач мала можливість в цей день подати заяву на продовження строку подачі відзиву на позов для укладення договору з адвокатом, однак матеріали справи не містять жодної заяви відповідача про відкладення судового розгляду або продовження строку подання відзиву на позов.

Слід зазначати ти, що ознайомившись в суді зі справою, відповідач узнала про наявність рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання батьків, при цьому, будучи з ним незгодною, про, що зазначено в апеляційній скарзі, у відповідності до вимог ч.1 ст.352 ЦПК України мала можливість, як особа, яка не брала участі у справі, якою вирішувалось питання про її інтереси, оскаржити в апеляційному порядку рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2019 року, однак ОСОБА_2 не скористалась наданими їй законом правами.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду, що зменшений за оскаржуваним рішенням суду розмір аліментних платежів з ј частини до 1/6 частини не порушить прав малолітнього сина сторін на достатній матеріальний рівень та забезпечить йому гармонійний розвиток, з урахуванням вимог положення ст.141 СК України, якими визначено обов`язок обох батьків утримувати дитину.

Тому, доводи апеляційної скарги відповідача в частині, що зменшений розмір аліментів порушує права її дитини на забезпечення належного матеріального забезпечення, колегія суддів не сприймає, оскільки через зміну матеріального становища позивача, пов`язаного з утриманням обох своїх батьків, наявні законні підстави для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів на утримання сина.

Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складно 28 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: