Справа № 653/4398/18
Провадження № 2/653/394/20
РІШЕННЯ

іменем України

27 липня 2020 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Крапівіна О.П.,

при секретарі Циба Г.О.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради про скасування та визнання незаконними рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом про скасування та визнання незаконними рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, пояснює свої вимоги тим, що рішенням Щасливцевської сільської ради від 16.01.1998 року їй ОСОБА_1 , виділено земельну ділянку площею 0,15 га під будівництво гаража та літньої кухні в АДРЕСА_1 .

Пунктом 13 Рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради № 43 від 09.04.2003 року «Про дозвіл на будівництво» - ОСОБА_1 дозволено будівництво гаража та літньої кухні за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначених документів вона збудувала гараж та літню кухню як один об`єкт нерухомості площею 112,4 кв.м. біля двоповерхового будинку, в якому проживала з сім`єю. В той час до неї та чоловіка звернувся відповідач ОСОБА_2 з проханням побудувати собі суміжний гараж зі спільною стіною, на що вони погодились. ОСОБА_2 через місяць після отримання нею рішення виконкому про дозвіл на будівництво від 09.04.2003 р. теж отримав рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради №63 від 21.05.2003 р. «Про дозвіл на будівництво» та в подальшому збудував собі гараж з літньою кухнею (на II поверсі) за адресою АДРЕСА_2 , який через стіну межує з гаражем ОСОБА_1

19.03.2008 року ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради з заявою про видачу свідоцтва на право власності на нерухоме майно -гараж.У відповіді № 2.15-Г/150 від 15.04.2008 року виконавчим комітетом Щасливцевської сільської ради відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на право власності на гараж з підстави відсутності у заявниці: правовстановлюючого документу- на земельну ділянку та акту комісії про прийняття і введення об`єкта в експлуатацію.

В кінці липня 2018 року звернувся громадянин ОСОБА_2 з вимогою звільнити збудований нею гараж, мотивуючи це наявністю у нього документів про право власності на нього. Про що раніше відомо не було.

На вимогу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 надав наявні у нього копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24102579 від 12.10.2009 року, за змістом яких за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на гараж «А» площею 224,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради № 59 від 15.04.2009 року.

Просить визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 15.04.2009 року № 59 про оформлення ОСОБА_2 права власності на гараж «А» площею 224,8 кв.м. за є АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12 жовтня 2009 року, виданого ІЦасливцевською сільською радою Генічеського Херсонської області на ім`я ОСОБА_2 на на гараж «А» -

за адресою АДРЕСА_3 його державну реєстрацію.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.

Представник відповідача виконкому Щасливцевської сільської ради позов не визнала, пояснивши, що дійсно рішеннями виконкому Щасливцевської сільської ради позивачу було 16.01.1998 року виділено земельну ділянку під будівництво гаража і кухні розміром 0,15 га. без зазначення населеного пункту, вулиці, згідно рішення 11-ї сесії Щасливцевської сільської ради 22 скликання від 16.01.1998 р. «Про виділення земельних ділянок» громадянам виділено земельні ділянки під будівництво житлових будинків: ОСОБА_1 - 0.15 га, ОСОБА_2 - 0.05 га під гараж і кухню. В рішенні не зазначено місце розташування виділених земельних ділянок на обох громадян. Рішенням виконкому Щасливцевської сільської ради №43 від 09.04.2003 р. «Про дозвіл на будівництво ОСОБА_1 дозволено будівництво гаража, літньої кухні в АДРЕСА_3 . За цією ж адресою, тільки з вказівкою на номер вулиці «За», рішенням виконкому Щасливцевської сільської ради №63 від 21.05.2003 р. «Про дозвіл на будівництво» ОСОБА_2 дозволено будівництво господарських споруд (гараж, літня кухня). У 2008 році Позивач звернувся до виконкому з проханням оформити право власності на нерухоме майно, проте виконком запросив до заяви документи (копію паспорта і коду, документи на земельну ділянку і акт прийняття об`єкта в експлуатацію), які не були надані ОСОБА_4 , у зв`язку з чим право власності не було оформлено. Рішенням виконкому Щасливцевської сільської ради від 15.04.2009 року № 59 «Про оформлення права власності» за ОСОБА_2 оформлено право власності на гараж з надбудовою за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач та його захисник в суді позов заперечили, ОСОБА_2 в суді пояснив, що він будував гараж та літню кухню на підставі рішення про виділення земельної діляки, все законно, дійсно Генералови просили дозвіл будувати поруч, почали щось, але не розрахувались з ним.

В суді встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Рішеннями виконкому Щасливцевської сільської ради позивачу було 16.01.1998 року виділено земельну ділянку під будівництво гаража і кухні розміром 0,15 га. без зазначення населеного пункту, вулиці.

Згідно рішення 11-ї сесії Щасливцевської сільської ради 22 скликання від 16.01.1998 р. «Про виділення земельних ділянок» громадянам виділено земельні ділянки під будівництво гаража та кухні ОСОБА_1 - 0.15 га, ОСОБА_2 - 0.05 га під гараж і кухню. В рішенні не зазначено місце розташування виділених земельних ділянок на обох громадян.

Рішенням виконкому Щасливцевської сільської ради №43 від 09.04.2003 р. «Про дозвіл на будівництво ОСОБА_1 дозволено будівництво гаража, літньої кухні в АДРЕСА_3 . За цією ж адресою, тільки з вказівкою на номер вулиці «За», рішенням виконкому Щасливцевської сільської ради №63 від 21.05.2003 р. «Про дозвіл на будівництво» ОСОБА_2 дозволено будівництво господарських споруд (гараж, літня кухня).

У 2008 році позивач звернулася до виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради із заявою про реєстрацію права власності на гараж. Але їй було відмовлено за відсутності всіх необхідних документів.

ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради № 59 від 15.04.2009 року оформлено права власності на гараж з надбудовою за адресою АДРЕСА_3 .

В суді допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , , які підтвердили , що спірний гараж будували з 1998 року ОСОБА_7 (чоловік позивача ) та ОСОБА_2 . Інші свідки пояснювали факт будівництва гаражу ОСОБА_9 , його синами.

В судовому засіданні в своїх поясненням ОСОБА_2 пояснював, що вони дійсно розпочинали будувати разом, Генералови попросили дозвіл будувати поруч, але коли розпочали будівництво вони щось вкладали в будівництво, потім він завершував самостійно за свої кошти, своїми власними матеріалами, він пропонував Генераловим віддати кошти за будівельні матеріали, або повинні віддати 4 плити, 120 шт. шиферу, шлакоблоки, 5 тон металу, домовились, що він поверне гроші або будівельні матеріали тоді й буде частина його гаражу, але вони цього не зробили.. Щодо оформлення на нерухоме майно пояснив, що в 2009 році діяла спрощена форма оформлення такого майна, документів на земельну ділянку не потрібно було , достатньо було тільки рішення про виділення земельної ділянки та технічний паспорт на майно, що в нього й було.

Такі пояснення також підтвердила дружина ОСОБА_2 , яка допитана в суді як свідок, пояснила, що збирались будувати будинок, але вирішили побудувати гараж, Генералови попросили приєднатись, дали 500 штук цегли, 60 шт. шиферу, далі не розрахувались

З пояснень позивача, відповідача, свідків , письмових доказів вбачається, що позивач (її чоловік) , відповідач спільно розпочали будівництво гаражу на власний розсуд на обраній самими земельній ділянці без адреси. Як вбачається з рішень Щасливцевської сільської ради обом учасникам було виділено земельні ділянки без зазначення конкретної адреси. Тільки в рішеннях виконкому Щасливцевської сільської ради 2003 року з`являться адреса у ОСОБА_1 в дозволі на будівництво АДРЕСА_1, а у ОСОБА_2 в дозволі на будівництво АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні досліджений відеозапис, який наданий відповідачем ОСОБА_2 про будівництво спірного гаражу, відео датоване 1998 роком, фактично ще в 1998 році позивач, відповідач розпочали самовільне будівництво на земельній ділянці, яка не відведена в законному порядку, не має меж та адреси. Дозвіл на будівництво з конкретною адресою отримано ними в 2003 році, коли фактично гараж збудовано. Це підтверджує факт самовільного будівництва обома сторонами.

Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Сторони не надали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та не заперечили у судовому засіданні факт відсутності у них права власності (користування) на земельну ділянку, а тому цей факт не підлягає доказуванню. Таким чином власник земельної ділянки Щасливцевська сільська рада при оформленні права власності на відповідача повинна була переконатись в цьому, а саме наявності правовстановлюючих документів на землю.

Відповідно до ст.17 ЗК України( 1990 року, який діяв на момент початку будівництва 1998 року) - Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність

провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних

депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст.22 того ж ЗК України(1990р.) - Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на

місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

В даному випадку й позивач та відповідач без відведення земельної ділянки в натурі приступили до її використання шляхом самовільного будівництва гаражу. Наявність зазначених вище рішень надає право на отримання земельних ділянок , але до цього часу воно не реалізоване, крім того взагалі незрозуміло на якій саме зараз земельній ділянці зареєстровано право власності на спірний гараж за відповідачем, правовстановлюючих документів на земелбьну ділянку не існує, що підтверджує звернення ОСОБА_2 до Щасливцевської сільської ради про надання йому земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 а під час розгляду справи в суді.

В судовому засіданні не досліджується процентне співвідношення в будівництві сторін, вони самі підтвердили факт спільного будівництва на невизначеній земельній ділянці , тому в даному випадку суд вважає , що право позивача порушене на можливість відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України - Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п. 6.1. Наказу N 7/5 від 07.02.2002 ( яке діяло на момент реєстрації , оформлення ) « Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» - Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності:

а) органами місцевого самоврядування:

- фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності

документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам;

Рішення про відведенння ( встановлення меж в натурі) земельної ділянки по АДРЕСА_1 а у відповідача відсутнє, тому його посилання, що достатньо просто рішення про виділення земельної ділянки не грунтується на основі зазначеного та ЗК України. Крім того рішення про виділення йому земельної ділянки не містить конкретної адреси.

Пояснення та посилання представника , що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб. Цивільне законодавство України передбачає підстави, за якими суд може визнати незаконним та скасувати рішення індивідуальної дії органу місцевого самоврядування. Позивач же звертається із визнанням недійсним рішення органу місцевого самоврядування, підстав для визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним цивільне законодавство України не встановлено. Суд вважає таке посилання недоцільним та вважає, що це формальна описка в позові, так як в тексті позову позивач посилається саме на незаконність оскаржуваних рішень.

Також суд не може визнати , що позивачем пропущений строк позовної давності, так як позивач ще в 2008 році зверталась для оформлення права власності на спірне майно, а їй було відмовлено. Але в даному випадку їй було не відмовлено, а запропоновано надати необхідні документи. В той же час при рівних обставинах та відсутності таких документів відповідачу виконком Щасливцевської сільської ради оформлює право власності, саме про це рішення позивач не знала, тому вважати, що строк позовної давності пропущений. Крім того свідок ОСОБА_8 в суді підтвердив, що користувався спірним гаражем до 2018 року з дозволу позивача, а потім йому пред`явив вимоги виселення ОСОБА_2 , надавши документи, які зараз оспорюються в суді.

За таких умов суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст..260, 264-266, 256 ЦПК України, ст.. 120, 328, 346 , 377, 378 ЦК України, 120 ЗК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради про скасування та визнання незаконними рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації на нерухоме майно,- задовольнити.

Скасувати та визнати незаконним рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 15.04.2009 року № 59 в частині оформлення права власності на гараж з надбудовою за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_2

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на гараж площею 224,8 кв.м. в АДРЕСА_1 , яке видане Щасливцевською сільською радою 12.10.2009 року ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1423,7 (одна тисяча чотириста двадцять три) грн.70 коп .

Рішення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду в термін 30 днів з дня оголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна