Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1692/19
Провадження по справі № 2/514/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Образенко Т.М.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 до Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 2.00 га з кадастровим номером :01:001:0472, розташовану на території Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, право на яку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №135162 виданого 29 вересня 2010 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Тарутинського району Одеської області від 23 жовтня 2007 року №296/А-2007, належало ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2010 року ОСОБА_3 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №135162.

27 листопада 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала зокрема ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАО №077699 виданого 15.11.2013 року; земельну ділянку площею 2 га згідно Державного акту на право власності серії ЯА №361651 виданого 28 липня 2005 року; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Державного акта на право власності серії ЯИ №135152 виданого 29 вересня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . З моменту її смерті відкрилася спадщина в тому числі на зазначене вище майно.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку нотаріусом позивачці було відмовлено, оскільки позивачкою не було надано правовстановлюючих документів про право спадкодавця на спадкове майно, а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Державного акта на право власності серії ЯИ №135152 виданого 29 вересня 2010 року.

За таких обставин вона вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що з позовом згоден та просив розглянути справу за його відсутністю.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справі вбачається, що 29 вересня 2010 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Тарутинського району Одеської області від 23 жовтня 2007 року №296/А-2007 ОСОБА_3 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №135162, згідно якого стала власником земельної ділянки площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.12).

27 листопада 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №172, яким заповідала зокрема ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАО №077699 виданого 15.11.2013 року; земельну ділянку площею 2 га згідно Державного акту на право власності серії ЯА №361651 виданого 28 липня 2005 року; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Державного акта на право власності серії ЯИ №135152 виданого 29 вересня 2010 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається в тому числі з зазначеного вище майна.

20 жовтня 2017 року ОСОБА_4 отримала:

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_2 843006 на земельну ділянку площею 1.9999 га , кадастровий номер :01:002:0320, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності серії НОМЕР_3 №361651 (а.с.10);

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_2 843007 на земельну ділянку площею 2.0000 га , кадастровий номер :01:001:0253, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності серії НОМЕР_4 №218366 (а.с.11).

Однак, постановою приватного нотаріуса Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області від 10 травня 2018 року (а.с.20) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно за заповітом, у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право померлої на зазначене в заповіті спадкове майно, а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Державного акта на право власності серії ЯИ №135152 виданого 29 вересня 2010 року.

Проте, з довідки Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області №809 від 27 серпня 2019 року вбачається, що секретарем виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області при складанні та посвідченні заповіту ОСОБА_3 від 27 листопада 2014 року секретарем була допущена помилка, а саме зазначено «земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Державного акта на право власності серії ЯИ №135152 виданого 29 вересня 2010 року», замість вірного «земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Державного акта на право власності серії ЯИ №135162 виданого 29 вересня 2010 року» (а.с.13).

З довідки Головного управління держгеокадастру в Одеській області №9-15-0.6-5186/2-20 від 14 травня 2020 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №135162, загальною площею 2 га, що розташована за адресою : Одеська область, Тарутинський район, Малоярославецька - Друга сільська рада, кадастровий номер :01:001:0472.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно належала зазначена вище земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га згідно Державного акта на право власності серії ЯИ №135162 виданого 29 вересня 2010 року, а зазначені в заповіті відомості помилкові.

04 березня 2020 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , внаслідок чого остання отримала прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим 04 березня 2020 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Так, враховуючи, що після смерті ОСОБА_3 позивачка частково оформила свої спадкові права за заповітом, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на зазначене спадкове майно за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 до Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою села Малоярославець Другий Тарутинського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 2.00 га з кадастровим номером :01:001:0472, розташовану на території Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, право на яку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №135162 виданого 29 вересня 2010 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Тарутинського району Одеської області від 23 жовтня 2007 року №296/А-2007, належало ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева