Справа № 396/242/20
Провадження № 2-о/396/16/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.,

представника заявника - адвоката Звіздун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/242/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новоєгорівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщиниразом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір її чоловіка - ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4583 га та площею 9,9172 га. За життя мати чоловіка ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 заявниці, заповіт був посвідчений 01.06.2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу. Заповіт на земельні ділянки спадкодавицею не посвідчувався.

При зверненні до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки оскільки документів, що підтверджували б місце постійного проживання зі спадкодавцем, надано не було. Заявниця з травня 2008 року і до дня смерті проживала разом з ОСОБА_4 . Встановлення факту постійного проживання разом з ОСОБА_4 на дату смерті необхідне їй для реалізації свого права на спадкування.

04.03.2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд справи на 20.03.2020 року.

20.03.2020 року у зв`язку з неявкою відповідачів судове засідання було відкладено на 22.04.2020 рік.

22.04.2020 року за заявою представника заявника ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином розгляд справи відкладено на 19.05.2020 року.

19.05.2020 року за заявою представника заявника ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином розгляд справи відкладено на 09.06.2020 року.

Ухвалою судді від 05.06.2020 року за клопотанням представника заявника ОСОБА_5 судове засідання призначене на 09.06.2020 року о 13:00 год., постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON.

09.06.2020 року розпочато судовий розгляд, допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оголошено перерву до 16.06.2020 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 заяву підтримав повністю.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали повністю та просили задовольнити, підтвердивши перебування в родинних відносинах, а саме що покійна ОСОБА_4 є їхньою бабусею та дійсно є свекрухою заявниці ОСОБА_1 , яка до дня смерті проживали разом з бабусею однією сім`єю. Щодо задоволення заяви не заперечують.

Представник заінтересованої особи Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення заяви не заперечують.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що її покійний чоловік доводився двоюрідним братом чоловіку ОСОБА_8 .. Їй добре відомо, так як вона проживає через город, ОСОБА_1 проживала разом з бабусею ОСОБА_4 в с. Веселий Кут, тримали господарство. ОСОБА_1 переїхала жити до бабусі як та захворіла, а пізніше забрала її жити до себе в м. Новоукраїнка.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що доводиться сусідом покійній ОСОБА_4 , та добре знає, що в 2009 році помер син ОСОБА_4 і з бабцею до 2012 року проживала ОСОБА_8 в с. Веселий Кут. Вони (жінки) мали гарні відносини, вели спільне господарство.. В 2012 році син ОСОБА_8 купив будинок в м. Новоукраїнка, і остання забрала покійну бабцю до себе.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно даних паспорта заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Дробишевської сільської ради Троїцького району Челябінської області (а.с.26), являється невісткою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 04 квітня 1981 року та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 16 грудня 1983 року (а.с.24-25).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 12 травня 2009 року (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 29 квітня 2014 року (а.с.6).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 заявниці ОСОБА_1 , заповіт був посвідчений 01.06.2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4583 га та площею 9,9172 га.

Згідно довідки Новоєгорівської сільської ради за №39 від 30.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.22).

За змістом ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України заявниця має право на спадкове майно після смерті свекрухи як спадкоємець четвертої черги за законом. Заповіту ОСОБА_4 на належні їй земельні ділянки за життя не складала, свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавалися, про що свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори і спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №185747737 від 22 жовтня 2019 року та №185744466 від 22 жовтня 2019 року відповідно. Спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є внуками спадкоємиці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. ОСОБА_13 (син спадкодавця) помер задовго до смерті матері.

За положеннями ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу вимог ч.1 ст.1297 ЦК України, з огляду на наявність в складі спадщини нерухомого майна, щодо якого здійснюється державна реєстрація, спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини.

Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М. щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Проте, нотаріусом відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки відсутня можливість встановити факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

28.11.2016 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом , яким ОСОБА_1 успадкувала майно ОСОБА_4 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 . Інше майно спадкодавця заповітом не охоплено.

Відповідно до п.3.21, п.3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Нормами ч.2 ст.293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, серед іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписами ч.2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі ч. 3, 5ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.08.2016 року визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкі Троїцького району Челябінської області, додатковий строк - два місяці з дня набрання рішенням законної сили - для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даним рішенням суду також встановлено, що з травня 2012 року померла ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявниці для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття спадщини підтверджується поясненнями заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , які попередженні судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації; актом обстеження житлово - побутових умов, складеним депутатом міської ради, про постійне проживання ОСОБА_1 зі своєю свекрухою ОСОБА_4 до дня смерті.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки цей факт знайшов підтвердження в судовому засіданні, породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 89, 258, 264-265, 273, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новоєгорівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 2008 року по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 17.06.2020 року.

Головуючий: О. А. Гарбуз