Провадження № 2/686/1323/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020

10 червня 2020 року м.Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді: Чевилюк З.А.

за участі секретаря: Перун А.М.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про повернення боргу ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в сумі 20950 доларів США. Зобов`язання щодо повернення грошових коштів виникли з договору позики, що укладений 22 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . За умовами договору відповідачі позичили грошові кошти в розмірі 20 950 доларів США на строк до 22 квітня 2019 року. Відповідачі зобов`язання не виконали у встановлений строк, що стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідачі на судовий розгляд не з`явилися. Повідомлені у встановленому порядку про час та дату судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності від відповідача не надходило. Представник позивача та позивач не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Наслідки заочного розгляду справи відомі і зрозумілі.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.)

Судом встановлено договірні відносини щодо позики 20 950 доларів США відповідно до договору позики від 22 березня 2019 року, що підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Факт отримання грошових коштів підтверджується договором п.1.

Встановлено строк виконання зобов`язання до 22.04.2019 року.

Зобов`язання за позикою залишились невиконаними. Відповідно у відповідачів виник солідарний обов`язок щодо виконання договірного зобов`язання(ст.541 ЦК)

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 19, 42,43,48, 51, 81, 82,141, 263,280-282, 354 ЦПК , ст. ст.15,16,192, 526, 533,1046,1047,1049 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за позикою в розмірі 20 950 доларів США.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 5577 грн., з кожного по 2789 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги . Заочне рішення може бути переглянуто Хмельницьким міськрайонним судом за заявою відповідачів поданою протягом тридцяти днів з дати проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2020 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк