Справа № 569/1729/20
18 червня 2020 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрований її рідний брат ОСОБА_2 . Більше ніж рік до часу звернення до суду відповідач не мешкає у кватирі. Вона теж там не проживає, оскільки працює в м.Київ. Внаслідок дій відповідача, який перетворив квартиру на смітник, мешкати у квартирі неможливо будь-кому. Вона не пов`язана спільним побутом з відповідачем. Відповідач був вселений у квартиру як член сім`ї попереднього власника ОСОБА_3 , який подарував квартиру їй.
Ухвалою судді від 3 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені.
Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
18 червня 2020 року представником позивача адвокатом Панчелюга К.М. подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується договором дарування квартири від 18 червня 2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39293781 від 18 червня 2015 року.
Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 15 листопада 2006 року як член сім`ї (син) попереднього власника квартири ОСОБА_3 , про що свідчить адресна картка та довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області.
Відповідач у належній позивачу квартирі не проживає більше року, речей особистого користування в житлі не виявлено, участі у веденні домашнього господарства не приймає, що вбачається з актів, складених сусідами позивача в будинку АДРЕСА_1 в присутності представника ОСББ «Волинське», від 2 квітня 2019 року, 4 липня 2019 року та 26 листопада 2019 року.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.
За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За положеннями Цивільного кодексу України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
За змістом глави 32 ЦК України сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 709цс16 та від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16.
Враховуючи, що відповідач, хоча і являється рідним братом позивача, але не є членом її сім`ї в розумінні ст.156 ЖК України, оскільки не проживає разом з позивачем та не веде з нею спільного господарства, між сторонами відсутні будь-які договірні відносини щодо користування житлом, реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди позивачу в користуванні майном, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом, відтак, позов підлягає до задоволення.
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп у відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя :