ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/133/20 Номер провадження 22-ц/814/1427/20Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру щомісячного відрахування заборгованості по аліментах

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2020 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Іващенка І.О.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд зменшити розмір заборгованості по аліментам, утримуваних з нього підставі виконавчого документу, виданого Лубенським міськрайонним судом 18 квітня 2002 року

Підстави позову вмотивовував тим, що на примусовому виконанні Лубенського міськрайонного відділу ДВС у Полтавській області перебуває виконавче провадження про стягнення з нього на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів. На даний час у нього виникла заборгованість. Оскільки він отримує пенсію по інвалідності з якої виконавчою службою проводяться відрахування для погашення заборгованості в розмірі 50% від його пенсії, він позбавлений можливості проходити лікування в медичних закладах, а це загрожує йому втратою інвалідності. Вважає, що такі обставини взагалі загрожують його життю. І якщо коштів з пенсії не вистачить йому хоча б на мінімальне лікування, то він втратить інвалідність і взагалі не матиме доходів з яких можна відраховувати заборгованість по аліментах.

З урахуванням викладеного, позивач прохав суд зменшити розмір щомісячного відрахування заборгованості по аліментах, з урахуванням його доходів, а саме: до 1/6 частини його пенсії.

Рішенням Лубенського міськайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення щомісячного відрахування заборгованості по аліментах відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення та ухвалити нове, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що він хворіє тяжким захворюванням, яке потребує коштів на лікування, у зв`язку з чим не може сплачувати половину пенсії по інвалідності на оплату заборгованості по аліментах.

Зазначає також, що суд не взяв до уваги норм ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України згідно з якими суд може повністю або частково звільнити його, як платника аліментів, від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку з тяжкою хворобою.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Лубенському міськрайонному ВДВС знаходиться виконавче провадження відповідно до виконавчого документу №2-622 від 18 квітня 2002 року, виданого Лубенським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 15 березня 2002 року і до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивача , відповідач у справі ОСОБА_2 , досяг повнолітнього віку.

Згідно довідки Лубенського міськрайонного відділу ДВС від 04 лютого 2020 року за позивачем рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 15 жовтня 2019 року становить 107 604,59 грн., штраф 41 609,99 грн., всього 149 214,58 грн.

Відмовляючи у задоволенні, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позивачем ОСОБА_1 ставиться питання щодо вчинення дій у виконавчому провадженні з виконавчого листа, тобто виконання судового рішення. Окрім цього, відповідач у справі ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження і стягувачем за виконавчим документом, а стягувач ОСОБА_4 позивачем до участі у справі не залучена.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу заборгованості по сплаті аліментів на виконання виконавчого листа, виданого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно до ст. ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Надаючи оцінку обставинам справи та доказам, які надані у підтвердження та спростування позовних вимог, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 порушує питання про зменшення щомісячних відрахувань з його пенсії, які здійснюються на виконання рішення суду у цивільній справі № 2-622.

Дійсно у відповідності до вимог ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Однак позивач зазначених позовних вимог не заявляв, а заявив вимогу про зміну лише розміру утримання із його пенсії для погашення заборгованості, що не є тотоженим позовним вимогам про встановлення строку сплати заборгованості чи звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неб вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Сторонам належним чином було роз`яснено їх процесуальні права, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та цими правами сторони розпорядилися диспозитивно.

Заперечення позивача ОСОБА_1 на неврахування судом положень ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України не спростовує висновків місцевого суду, оскільки ним вимоги про зменшення розміру заборгованості по аліментам чи звільнення від ї сплати не заявлялися.

Розмір щомісячного відрахування у виконавчому провадженні визначається державним виконавцем у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» і може бути змінений відповідно до положень цього ж Закону.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах вирішуються за заявою чи скаргою сторони виконавчого провадження відповідно до розділу VI ЦПК України.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не спростували висновки місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог та не знайшли свого підтвердження в ході перегляду рішення судом апеляційної інстанції, з підстав, викладених вище.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2020 року.

Підстави для зміни розподілу рішення суду в частині судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2020 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук