У х в а л а

28 травня 2020 року

м. Київ

справа № 283/1831/19

провадження № 61-7969 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и в:

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Малиновського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 394 596,93 грн.

Рішенням Малиновського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із даним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» було подано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року залишено без змін.

13 травня 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - Ярохович Т. А., надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення рішення Малиновського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року.

У касаційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Ярохович Т. А., просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Малиновського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктам 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 394 596,93 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00*250=525 500,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

Разом із цим, у касаційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Ярохович Т. А., зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Як вбачається із касаційної скарги, наведені заявником аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки, зважаючи на мотиви та підстави ухвалення оскаржуваних рішень (застосування позовної давності та припинення договору поруки), заявником в даному випадку не зазначено у його касаційній скарзі жодних належних обґрунтувань, з посиланням на відповідні рішення суду касаційної інстанції, що дана скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів критично оцінює доводи касаційної скарги про те, що висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях суперечать практиці Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року в справі № 310/11354/13-ц, у постанові від 18 вересня 2018 року в справі № 921/107/15-ц, у постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 910/2535/18, у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 360/413/16-ц, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, також є необґрунтованими, оскільки у наведених заявником рішеннях суду касаційної інстанції та оскаржуваних судових рішеннях установлено різні фактичні обставини у справах на підставі наданих доказів, та оскаржувані рішення постановленні згідно інших правових та фактичних підстав і мотивів, а тому наведенні заявником рішення суду касаційної інстанції у даному випадку не вказують на недотримання судами єдиної правозастосовчої практики.

Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження у даній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов