Дата документу 18.06.2020 Справа № 554/2207/20
Провадження № 2/554/1190/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

18 червня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Гаврись В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що має у приватній власності квартиру АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 . З 01.04.2014 року відповідач не бере участі у витратах по утриманню квартири та не проживає в ній. Вказана квартира є однокімнатною та здається в найм з 2017 року. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі без фактичного проживання та відсутності участі у несенні витрат на утримання квартири призводить до відсутності у позивача можливості у оформленні житлових субсидій чи продажу цієї квартири, чим порушує її право на вільне користування та розпорядження власною квартирою. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому звернулася до суду з позовом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі (а.с.38).

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи (а.с.29, 32-33), про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва на право власності на житло виданого 01 серпня 1996 року Відділом приватизації житла квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.6).

Даний правочин зареєстрований 01.08.1996 року у КП «Інвентаризатор» в реєстровій книзі № 136 (а.с. 6)

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 31 липня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис 932 (а.с.8)

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 15 січня 2014 року, виданого Октябрським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.9).

Відповідно до довідки № 790 від 02.03.2020 року виданої КП «ЖЕО № 2», за адресою АДРЕСА_8 зареєстрований ОСОБА_2 з 03.10.1997 року (а.с.7).

Згідно акту від 03 березня 2020 року, який підписала сусід ОСОБА_4 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_3 , вона протягом останнього року не бачила ОСОБА_2 , у квартирі АДРЕСА_4 він не з`являвся, своїх речей він не має (а.с. 10).

З акту від 08.03.2020 року, виданого ОСОБА_5 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_5 вбачається, що протягом останнього року сусіда ОСОБА_2 вона не бачила, в квартирі АДРЕСА_4 він не з`являвся, своїх речей не має (а.с.11).

Відповідач не приймає участі у витратах по утриманню квартири, з 2107 року вона здається в найм, що підтверджується договорами оренди житлового приміщення від 26.06.2017 року та 12.05.2019 року (а.с.12-13).

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки ОСОБА_2 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 01.04.2014 року, власних речей не зберігає, що підтверджено зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_6 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 840 грн.80 коп. (а.с.1).

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 133,137,141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 840 грн.80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_4 .

Суддя Л.І.Савченко