РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Олех Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» звернулось з позовом в суд до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 26 травня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 031АІ1, відповідно до якого останній видано кредит у розмірі 110587 гривень зі сплатою 16,70 процентів річних.

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 031АІ1 від 23 травня 2012 року, відповідно до якого останній зобов`язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту.

28 грудня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», а ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 031АІ1 від 26 травня 2012 року.

ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконуються, останньою здійснені часткові платежі в рахунок погашення основної суми кредиту, проте заборгованість в повному обсязі не погашена.

Станом на 22 березня 2019 року заборгованість відповідача по сплаті інфляційних втрат та трьох процентів річних за користування кредитом становить у розмірі 106924 гривні 53 копійки, що складається з:

- 19027 гривень - три проценти річних;

- 87897 гривень 53 копійки - втрати від інфляції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року закрито провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 106).

Відповідач не з`явилась у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 104).

У матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування позовної давності, з якої вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що вона не погоджується з розрахунком трьох процентів річних та інфляційних витрат, наданих позивачем. Надала власний розрахунок, з якого вбачається, що три проценти річних на суму боргу за тілом кредиту (101371 гривня 43 копійки) за останні три роки становить 9123 гривні 42 копійки, а інфляційні витрати - 31186 гривень 71 копійка. Стосовно процентів за користування кредитом зазначені санкції не розраховуються, оскільки строк виконання кредитного зобов`язання в повному обсязі сплинув 21 квітня 2013 року та з цієї дати припинилися нараховуватися проценти. Отже, строк позовної давності вже сплинув. Таким чином, загальний розмір боргу становить 141681 гривню 13 копійок (101371,43 + 31186,71 + 9123,42 = 141681,13). 25 січня 2019 року нею було сплачено в рахунок виконання кредитного договору 184000 гривень, зокрема, на електронних торгах був реалізований автомобіль, який на підставі п. 1.3.1. кредитного договору переданий в заставу в рахунок виконання договору. Таким чином, заборгованість нею погашена в повному обсязі (а.с. 63-67).

З відзиву представника позивача на заяву відповідача про застосування строків позовної давності вбачається, що вона просить відхилити цю заяву та задовольнити позов у повному обсязі. Зазначено, що оскільки відповідачем наведено власний розрахунок заборгованості, отже нею визнано факт наявності заборгованості, але в іншому розмірі. Тому заява про застосування позовної давності є необґрунтованою (а.с. 76-77).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 травня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 031АІ1, відповідно до якого останній видано кредит у розмірі 110587 гривень зі сплатою 16,70 процентів річних (а.с. 8-16).

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 031АІ1 від 23 травня 2012 року, відповідно до якого останній зобов`язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту (а.с. 17-19).

28 грудня 2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» укладено договір про факторингу, відповідно до якого АТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», а ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 031АІ1 від 26 травня 2012 року (а.с. 22-26).

Зазначене підтверджується актом приймання-передачі документів за договором факторингу від 28 грудня 2018 року (а.с. 27) та витягом з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с. 28).

Відповідно до п. 1.1. договору факторингу за договором кредиту № 031АІ1 від 26 травня 2012 року відступаються наступні права:

- право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 101371 гривні 43 копійки;

- право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі 105991 гривні 67 копійок;

- право вимоги нарахованої, але не сплаченої, пені за користування кредитом в розмірі 198902 гривні 55 копійок.

Відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує.

Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Сплата прострочених відсотків, пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційне збільшення з суми боргу у розмірі 410122 гривні за період з 18 березня 2016 року по 19 березня 2019 року.

З розрахунку сторони позивача (а.с. 20-21) вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача становить 410122 гривні 11 копійок, що складається з:

- 101371 гривні 43 копійки - заборгованість за основною сумою кредиту;

- 105991 гривні 67 копійок - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги;

- 198902 гривні 55 копійок - заборгованість з пені;

- 3856 гривень 46 копійок - нараховані відсотки згідно кредитного договору.

Відповідач подала до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Посилається на те, що вона не погоджується з розрахунком трьох процентів річних та інфляційних витрат, наданих позивачем. Надала власний розрахунок, з якого вбачається, що три проценти річних на суму боргу за тілом кредиту (101371 гривня 43 копійки) за останні три роки становить 9123 гривні 42 копійки, а інфляційні витрати - 31186 гривень 71 копійка. Стосовно процентів за користування кредитом зазначені санкції не розраховуються, оскільки строк виконання кредитного зобов`язання в повному обсязі сплинув 21 квітня 2013 року та з цієї дати припинилися нараховуватися проценти. Отже, строк позовної давності вже сплинув.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З наданого кредитного договору (п. 1.1.1.) вбачається, що погашення кредиту буде здійснюватися в наступному порядку до 23 числа кожного місяця, починаючи з червня 2012 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 22 травня 2019 року (включно) на умовах, визначених цим договором.

Договір факторингу укладений між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» 28 грудня 2018 року. За цим договором АТ «Укрсоцбанк» відступило право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 101371 гривні 43 копійки.

Позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційного збільшення боргу поданий до суду 08 квітня 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності за період нарахування заборгованості за основною сумою кредиту (101371 гривні 43 копійки) з 18 березня 2016 року по 07 квітня 2016 року. Стороною позивача до суду не подавалось будь-яких заяв щодо поважності причин пропуску строку позовної давності на зазначений термін.

Термін прострочення за основною сумою кредиту (101371 гривні 43 копійки) за період з 08 квітня 2016 року по 19 березня 2019 року складає 1076 днів. Отже, сума трьох процентів річних складає 8959 гривень 02 копійки (101371,43 х 0,03 = 3041,14 : 365 = 08,33 х 1076 = 8959,02).

Інфляційне збільшення основної суми кредиту за період з 08 квітня 2016 року по 19 березня 2019 року складає 42042 гривні 87 копійок (сукупний індекс інфляції за період прострочення з 08 квітня 2016 року по 19 березня 2019 року становить 1,415).

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню три проценти річних за основною сумою кредиту (101371 гривні 43 копійки) за період з 08 квітня 2016 року по 19 березня 2019 року в розмірі 8959 гривень 02 копійки та інфляційне збільшення основної суми кредиту в розмірі 42042 гривні 87 копійок.

За договором факторингу передано право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі 105991 гривні 67 копійок. Договір факторингу укладено 28 грудня 2019 року.

Позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційне збільшення з суми нарахованих процентів за період з 18 березня 2016 року по 19 березня 2019 року.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що станом на 18 березня 2016 року сума заборгованості по процентам за користування кредитом складала саме 105991 гривні 67 копійок. Зазначена сума процентів зафіксована в договорі факторингу станом на день його укладення - 28 грудня 2019 року.

За таких обставин, три проценти річних та інфляційне збільшення заборгованості по процентам за користування кредитом (105991 гривні 67 копійок) нараховується за період з 29 грудня 2018 року (день наступний за днем укладення договору факторингу) по 19 березня 2019 року.

Термін прострочення за нарахованими процентами за користування кредитом (105991 гривні 67 копійок) за період з 29 грудня 2018 року по 19 березня 2019 року складає 81 день. Отже, сума трьох процентів річних складає 705 гривень 64 копійки (105991,67 х 0,03 = 3179,75 : 365 = 08,71 х 81 = 705,64).

Інфляційне збільшення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом за період з 29 грудня 2018 року по 19 березня 2019 року складає 2563 гривні 46 копійок (сукупний індекс інфляції за період прострочення з 29 грудня 2018 року по 19 березня 2019 року становить 1,024).

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню три проценти річних за нарахованими процентами за користування кредитом (105991 гривні 67 копійок) за період з 29 грудня 2018 року по 19 березня 2019 року в розмірі 705 гривень 64 копійки та інфляційне збільшення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 2563 гривні 46 копійок.

Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційне збільшення з суми заборгованості з пені за період з 18 березня 2016 року по 19 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні ст. 509 цього Кодексу.

Враховуючи положення статей 3, 509, 625 ЦК України, за змістом яких передбачається правомірне нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період, касаційна інстанція відхиляє безпідставне твердження скаржника про те, що під час нарахування інфляційних втрат урахуванню (обчисленню) підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року в справі № 924/532/19.

За таких обставин, три проценти річних та інфляційне збільшення на пеню не нараховуються, оскільки пеня є не основним зобов`язанням, а штрафною санкцією.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1921 гривні.

Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 3, 11, 509, 512, 526, 625, 651, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» (м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» (м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12, ) три проценти річних за основною сумою кредиту в розмірі 8959 гривень 02 копійки, інфляційне збільшення основної суми кредиту в розмірі 42042 гривні 87 копійок, три проценти річних за нарахованими процентами за користування кредитом у сумі 705 гривень 64 копійки, інфляційне збільшення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 2563 гривні 46 копійок та судовий збір в розмірі 1921 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09 червня 2020 року.

Суддя: