Справа № 135/535/20
Провадження № 2-о/135/26/20
РІШЕННЯ

іменем України

30.07.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

заявника ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Ладижин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ладижинська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 з часу смерті ОСОБА_3 , тобто з 2006 року. ОСОБА_3 проживала до дня смерті однією сім`єю із ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 як до смерті ОСОБА_3 так і після її смерті був її як батьком. Разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2006 року та по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому на праві власності за життя майно, що складається з 9/50 частини буд. АДРЕСА_1 . З ОСОБА_4 вони проживали спільно, як сім`я, здійснювали свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, оскільки були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, придбавали майно, мали спільні сімейні інтереси та взаємні права і обов`язки. ОСОБА_4 замінив її рідного батька, адже проживав з матір`ю її чоловіка за цією адресою, родичів у ОСОБА_4 не було. Після смерті матері її чоловіка з 2006 року ОСОБА_4 залишився проживати з нею, адже був літньою та одинокою людиною і, зважаючи на стан здоров`я, не міг самостійно себе обходити та самостійно вести домашнє господарство. Таким чином їх з ОСОБА_4 сім`я була утворена на іншій підставі, не забороненій законом і такій, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Вона постійно і у всьому, що було потрібно допомагала ОСОБА_4. Зокрема, ОСОБА_4 доручав їй отримувати пенсію. Це було зроблено через те, що йому вже було важко пересуватися, і всі кошти йшли в спільний сімейний бюджет, за які вона придбавала харчові продукти, ліки та побутові засоби. Під час його хвороби займалась його лікуванням, а після смерті останнього за власні кошти здійснила його поховання та понесла витрати пов`язані з похороном.

Таким чином вона є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 за законом, як спадкоємець четвертої черги. Заповітів після смерті ОСОБА_4 немає, інші спадкоємці - відсутні.

В 2019 році після смерті ОСОБА_4 вона звернулася до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак оформити спадщину не може оскільки не може підтвердити їх із ОСОБА_4 сімейні відносини.

Тому вона вимушена звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_4 , щоб реалізувати право на отримання спадщини, що відкрилася після його смерті.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги викладені в поданій до суду заяві, просили їх задовольнити. Заявниця додатково пояснила, що через деякий час після смерті свекрухи ОСОБА_3 вона постійно почала проживати в м. Ладижин разом із ОСОБА_4 , який був їй як свекор. Доглядала його, обходила. Спочатку щоденно навідувалась, а потім, десь 6-7 років тому почала проживати постійно з ним в будинку. Жили в окремих кімнатах, як невістка і свекор. При цьому вказала, що на вихідні навідувалась в село Маньківка, де проживав її чоловік та син.

Представник заінтересованої особи Ладижинської міської ради, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, її представника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Закон України «Про свободу пересування та вiльний вибір мiсця

проживания в Україні» (вiд 11.12.2003 № 1382-IУ) визначає місцем проживання - житло, розташоване на територiї адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постiйно або тимчасово, строком понад шість місяців на рік.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 30.05.08 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що якщо постійне проживания особи зі спадкодавцем на час вiдкриття спадщини не підтверджено вiдповiдними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особi в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постiйного проживания зі спадкодавцем на час вiдкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки… Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Зокрема згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 з 2013 року постійно мешкала разом із

ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проживали однією сім?єю, як невістка і свекор, вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 здійснювала його поховання, організовувала проведення обрядових заходів.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому на праві власності за життя майно, що складається з 9/50 частини буд. АДРЕСА_1 , що підтверджується копіє технічного паспорта виданого 07.11.2006 КП «Тульчинське МБТІ» та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.11.2006. Заповітів після смерті ОСОБА_4 не має, спадкоємці - відсутні. ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 за законом, як спадкоємець четвертої черги. Однак оформити спадщину ОСОБА_1 не може оскільки не може підтвердити факт проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю.

Ці факти стверджуються сукупністю доказів.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ладижин померла ОСОБА_3 ..

З копії заповіту посвідченого 06.12.2005 державним нотаріусом Другої Тростянецуької державної нотаріальної контори Наревською М.Л. вбачається, що ОСОБА_3 заповіла все своє майно в рівних долях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ладижин помер ОСОБА_4.

З копії довідки виданої виконкомом Ладижинської міської ради 24.10.2019 вбачається, що ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_4.

Також, з копії домової книги для прописки в буд. АДРЕСА_1 проживали однією сім`єю ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Також, факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона кума ОСОБА_1 Остання жила в с. Маньківка разом із чоловіком. Коли захворіла її свекруха, вона її обходила, допомагала. Після смерті свекрухи переїхала жити до свекра, також допомагала йому через похилий вік. Їй так краще було добиратись на роботу, бо працювала в Ладижинському інтернаті. А чоловік та син ОСОБА_1 жили в с. Маньківка.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він син ОСОБА_1 відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин. Після звільнення в 2012 році його мати проживала в селі Маньківка, а потім, коли точно не пам?ятає, але десь із 2013 року почала проживати в м. Ладижин із ОСОБА_4 , доглядала його. Він також навідувався до діда та матері, вони підтримували сімейні стосунки. Мати приїздила в село раз в тиждень, на вихідні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що він проживав по сусідству та товаришував із померлим ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 переїхала в м. Ладижин, проживала разом із ОСОБА_4 в одному будинку. Вона переїхала, бо так їй було легше дивитись до нього та добиратись до місця роботи. Він заходив в гості до них, бачив, що живуть в різних кімнатах. Вони проживали разом як невістка і свекор. ОСОБА_3 обходила ОСОБА_4 , коли він занеміг, допомагала йому. Коли він помер - організовувала поховання, обрядові обіди, поминки.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому заява підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як невістки та свекра, тобто їх проживання однією сім?єю з інших підставах, не заборонених законом, не суперечить моральним засадам суспільства.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263 - 265, 294, 315-319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) проживала однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ладижин Вінницької області, а саме: з 2013 року і по 22 жовтня 2019 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.08.2020.

Суддя