Справа № 355/474/20
Провадження № 2/355/335/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Коваленка К.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

03.04.2020 року до Баришівського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 не з`явилися, до суду надійшла заява в якій представник позивачів просить суд розглядати справу в їх відсутність, заявлений позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання в якому він просить розглядати справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, позов визнає в повному обсязі.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, Відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 було реалізоване право на приватизацію житлового будинку розташованого но АДРЕСА_2 .

Роботи по оформленню необхідних документів у зв`язку із приватизацією житла були проведені за участю госпрозрахункового бюро «Альтернатива», яка була зареєстрована в смт. Баришівка Київської області і мала відповідну ліцензію на здійснення відповідних дій, пов`язаних з оформленням документів при проведенні приватизації житла громадянами району.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої входить 1/3 частка житлового будинку розташованого по АДРЕСА_2 .

При житті ОСОБА_4 склав заповіт згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів - ОСОБА_1 .

На даний час позивачі не можуть розпоряджатись своєю власністю, оскільки Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , від 11.05.1994 року, видане «Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», є недійсним, оскільки «Госпрозрахункове бюро «Альтернатива» не являлось органом приватизації з правом видачі Свідоцтва про право власності на житло.

Згідно ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок йото смерті. Крім того ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часом відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав заявлений позов в повному обсязі, суд вважає за необхідне прийняти дане визнання та позов задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 81,141,229,263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (картка платника податків - НОМЕР_2 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 65,4 кв. м. розташованого но АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (картка платника податків НОМЕР_3 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 право власності па 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 65,4 к в. м. розташованого по АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко