441/858/19 2/441/88/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сорока М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним Державного акту, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на землю серії ІI-ЛВ № 056980, виданого 26.12.2002 р. Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 1.3664 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області та визнання за нею права на земельну частку (пай), площею 1,29 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_2 згідно Сертифікату серії ЛВ 0092453, виданого 16.06.2000 р. та зареєстрованого за № 6065, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивачки, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , виданий Городоцькою райдержадміністрацією 26.12.2002 р., тобто після її смерті. З покликанням на відсутність спору щодо вказаного спадкового майна та інших спадкоємців, неможливість іншим шляхом реалізувати своє право на спадкове майно, просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, з мотивів, наведених у позові, зазначила, просила про розгляд справи без її участі (а.с. 56, 120).

Представник Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, сільський голова подав до суду лист, в якому позов визнав, просив справу розглядати без участі представника сільської ради (а.с. 41).

Представники Городоцької районної державної адміністрації Львівської області та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлись, відзиву на позов не надали, причини неявки суду не повідомили (а.с. 38, 42, 51, 52, 63, 64, 102).

Оглянувши заяви позивачки та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в ред. 2004р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Так, ст. 524 ЦК Української РСР у редакції 1963 р. передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР у редакції 1963 р. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із копії повторно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01.06.1999 р., ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с. 9).

Після її смерті мати позивачки - ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії АВЕ № 767136 від 07.10.1999 р., зокрема, на житловий будинок, що по АДРЕСА_1 з господарськими та надвірними спорудами на присадибній ділянці (а.с. 12, 18).

Крім того, із довідки, виданої виконкомом Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 454 від 18.04.2019 р., копії Рішення Керницької сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області від 30.11.1995 року, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі вищезазначеного рішення передано земельну ділянку, площею 0,12 га., на її ім`я значиться зареєстрованим сертифікат ЛВ № 0092453 за № 6065 від 16.06.2000 р., площею 1.29 га, Розпорядженням голови Городоцької районної державної адміністрації № 721 від 02.12.2002 р. на ім`я ОСОБА_2 видано Державний акт серії ІІ-ЛВ № 056980 на право приватної власності на землю, площею 1.3664 га для ведення товарного сількогосподарського виробництва на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 309 (а.с. 15, 17).

Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Просудову практикуу справахпро спадкування» від 30.05.2008р. №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю позивачки - ОСОБА_1 (а.с. 10, 11, 12, 13).

На випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений сільським головою Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 8, яким все майно, яке їй належить і на яке за законом мала б право, заповіла своїй дочці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16).

З довідки, виданої виконкомом Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 423 від 11.04.2019 р., оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 24/2019, вбачається, що позивачка зареєстрована та до дня смерті матері постійно проживала з нею по АДРЕСА_2 , частину спадщини після смерті матері прийняла, 21.06.2019 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0,1340 га, для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , рішенням Городоцького районного суду Львівської області за позивачкою визнано право на земельну частку (пай), площею 1,21 умовних кадастрових гектари, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області згідно Сертифікату серії ЛВ №0090195, виданого 30.05.2000 на ім`я ОСОБА_4 та зареєстрованого за №7902, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23, 92, 95, 98, 131-123).

Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, загальною площею 1,3664, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, позивачка 16.04.2019 р. отримала відмову, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на ім`я ОСОБА_2 видано після її смерті, а тому до складу спадщини не входить (а.с. 14).

Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативними правовими актами.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищезазначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України,статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, враховуючи, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 056980 на ім`я ОСОБА_2 від 26.12.2002 р. виданий після її смерті, а отже, в порушення вимог закону, суд визнає недійсним Державний акт та скасовує його державну реєстрацію в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 309.

Відповідно до п. 2 Указу Президента від 08 серпня 1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Так, із позовної заяви, заяви позивачки від 13.05.2020 р., листа Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 3607 від 13.05.2020 року, проекту роздержавлення і приватизації земель спілки селянських господарств «Зоря» Керницької сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області від 15.03.1995 р., списку пенсіонерів по с. Мавковичі, включених для розрахунку середньої земельної частки, вбачається, що ОСОБА_2 все життя працювала у спілці селянського господарства «Зоря» Керницької сільської ради та була включена у списки громадян, які мають право на отримання сертифікату на право на середню земельну частку (пай) (а.с. 124, 127-131).

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 була членом спілки селянського господарства Зоря» Керницької сільської ради, за життя отримала право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у його власності, однак сертифікат на земельну частку пай у зв`язку із смертю за життя не отримала, її сестра - мати позивачки по справі ОСОБА_3 успадкувала майно померлої ОСОБА_2 , відомостей про те, що вона при житті набула, або володіла правом на земельну частку (пай) неправомірно, в суді не встановлено, інших спадкоємців, окрім позивачки, які б претендували на спадкове майно, немає, після смерті матері ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом на інше майно, а отже, є підстави до визнання за нею права на земельну частку (пай) згідно вищезазначеного сертифікату, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 13, 211, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним Державного акту, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 056980, виданий на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 721 від 02.12.2002 р. про передачу у власність земельної ділянки площею 1.3664 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_9 , проживаючою та зареєстрованою по АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай), площею 1,29 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, на підставі Сертифікату серії ЛВ № 0092453, зареєстрованого за № 6065 від 16.06.2000 р., виданого на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області, але не пізніше тридцяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.