ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 400/1337/17

провадження № 22-ц/4809/391/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Черненка В.В.

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Петрівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника адвоката Тімофєєвої Олександри Афанасіївни на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2019 року у складі судді Шаєнко Ю.В. і

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:

-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 10,56 га у межах згідно з планом, розташованої в Червонокостянтинівській сільській раді, №191, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільського господарського виробництва, яка належить їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності на земельну ділянку, відповідно до Державного акта серії КР №070473 від 12.08.2004 виданого на підставі рішення органу державної влади свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2004 ВВА 879690 №49, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 233;

-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 10,49 га у межах згідно з планом, розташованої в Червонокостянтинівській сільській раді, №192, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільського господарського виробництва, яка належить їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності на земельну ділянку, відповідно до Державного акта серії КР №063885 від 16.09.2008 виданого на підставі рішення органу державної влади свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2008 №181 і зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право власності постійного користування землею, договорів оренди землі за № 30.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 10,49 га, розташована на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №063885, виданого 16.09.2008, а також земельна ділянка площею 10,56 га, розташована на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №070473, виданого 12.08.2004.

Нещодавно позивачу стало відомо, що існують договори оренди землі, відповідно до умов яких вона нібито передала в оренду відповідачу належні їй земельні ділянки, які зареєстровані в реєстраційній службі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області за №233 та за №30.

Однак, позивач вказує на те, що не укладала ніяких договорів з відповідачем та не підписувала договорів тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання вищевказаних договорів оренди земельних ділянок недійсними.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довела того, що вона не підписувала договори оренди землі від 28.07.2017 укладених між нею та відповідачем, тому підстави для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник адвокат Тімофєєва Олександра Афанасіївна просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, суд першої інстанції неправильно встановив обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 підробив договори оренди землі від імені ОСОБА_1 , але суд на це не звернув уваги.

Відповідач незаконно, без згоди ОСОБА_1 , шляхом її підпису в договорах оренди земельних ділянок заволодів вказаними ділянками фактично без їх передачі, що підтверджується відсутністю акта передачі земельної ділянки.

Фактично договорів оренди землі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взагалі не має.

Порушено процедура укладання угоди, відповідачу не було передано земельних паїв.

Акт передачі земельних паїв відсутній, що підтверджується пакетом документів, які надав відповідач.

У п. 26 підроблених договорах оренди землі передбачено, що орендодавець повинен передати земельні ділянки орендарю по акту передачі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Тімофєєва Олександра Афанасіївна підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 та представники Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 та треті особи: Петрівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належать земельні ділянки площею 10,49 га та 10,56 га, які розташовані на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії КР №063885 та серії КР №070473 (а. с.10, 11). Зазначені земельні ділянки перебувають в оренді у відповідача ОСОБА_2 ча на підставі договорів оренди землі, укладених 28.07.2017 та зареєстрованих виконавчим комітетом Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області 16.08.2017 (а. с. 62, 70-10).

Згідно з п. 8 вказаного договору, строк його дії встановлений сторонами у 10 календарних років.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Цивільне судочинство базується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Водночас на суд покладається обов`язок оцінки доказів за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 має у приватній власності земельні ділянки площею 10,49 га та 10,56 га, які розташовані на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, що підтверджено відповідними Державними актами на право приватної власності на землю.

28 липня 2017 року від імені позивача були укладені договори оренди земельних ділянок з ОСОБА_2 , які зареєстровані виконавчим комітетом Головківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області 16.08.2017.

Оскільки належними та допустимими доказами не доведено, що позивач не підписувала договори оренди землі від 28.07.2017 укладених між нею та відповідачем, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що підстави для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок відсутні.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Однією з засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України).

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Письмова форма договору є виявом волі сторін на укладення договору та підтвердженням досягнутої домовленості щодо його умов.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На укладений договір поширюється презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України, яка може бути оспорена в судовому порядку.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у ст. 203 ЦК України.

Зокрема, згідно приписами ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначала, що підставою недійсності договорів від 28.07.2017 є відсутність її волевиявлення, оскільки договори оренди землі не підписувала, намірів на укладання таких договорів на зазначених в них умовах не мала.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Статтею 16 Закону № 161- ХІV передбачено, що оренда земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до частин 3 і 4 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинятися у формі, встановленої законом для цього виду правочинів.

Згідно наявної в матеріалах справи копії висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи від 25.09.2018 за № 200, проведеної на підставі постанови слідчого Петрівського відділення поліції Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області (т.1 а.с.137-140) вирішити питання «Чи виконано підпис у «Орендодавець» документу «договорах оренди землі від 28.07.2017 (кадастровий номер 352498500:03:000:0191) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не надалось можливим, оскільки досліджуваний підпис виконано простими дуговими рухами, містить обмежений графічний матеріал, який характеризує письмову навичку їх виконавця, а також із урахуванням виявлених діагностичних ознак, які можуть свідчити про виконання підпису у незвичних умовах під впливом збиваючих факторів (тимчасових чи постійних, природного чи штучного характеру), або ж свідчити про його виконання за допомогою технічних прийомів (перемальовування на просвіт з підпису «моделі», перемальовування на око або по пам`яті).

Вирішити питання «Чи виконано підпис у «Орендодавець» документу «договір оренди землі від 28.07.2017 (кадастровий номер 352498500:03:000:0192) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не надалось можливим, оскільки досліджуваний підпис виконано простими дуговими рухами, містить обмежений графічний матеріал, який характеризує письмову навичку їх виконавця, а також із урахуванням виявлених діагностичних ознак, які можуть свідчити про виконання підпису у незвичних умовах під впливом збиваючих факторів (тимчасових чи постійних, природного чи штучного характеру), або ж свідчити про його виконання за допомогою технічних прийомів (перемальовування на просвіт з підпису «моделі», перемальовування на око або по пам`яті).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що вона не підписувала спірні договори оренди землі від 28.07.2017, а відповідно до приписів ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги, що договір підлягає визнанню недійним і з підстав відсутності акту приймання-передачі земельних ділянок, є безпідставними, оскільки за змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а згідно ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Складання акту приймання-передачі земельних ділянок на час укладання спірних договорів оренди землі Законом не передбачено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника адвоката Тімофєєвої Олександри Афанасіївни залишити без задоволення, а рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05.06.2020.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

В. В.Черненко