Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/135/20
Провадження № 2/191/42/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: судді Кухаря Д.О. за участю секретаря Яніної О.В. розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, -
14.01.2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3, виданого 18 липня 2005 року Роздорською селищною радою, вона набула право приватної власності на 1/2 частину жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстровано в КП Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації 18 липня 2005 року, номер запису 772 в книзі 6).
01 грудня 2016 року, як члена своєї родини, вона зареєструвала відповідача у своєму будинку, де вона досі знаходиться на реєстраційному обліку.
Однак, 20 серпня 2018 року відповідачка залишила будинок і відбула у невідомому їй напрямку, наскільки відомо до с. Миролюбівка, Синельниківського району Дніпропетровської області, оскільки зв`язок між ними перервався.
З цього часу відповідач участі в утриманні будинку не приймає, комунальні та інші платежі не сплачує.
Наданий час перебування відповідача на реєстраційному обліку за місцем проживання позивача, перешкоджає їй отримати грошову допомогу, яка надається державою за рахунок коштів бюджету за користування житлово-комунальними послугами.
Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, усунути перешкоди їй ОСОБА_1 у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25 листопада 2016 року Синельниківським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3, виданого 18 липня 2005 року Роздорською селищною радою, зареєстровано в КП Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації 18 липня 2005 року, номер запису 772 в книзі 6, ОСОБА_1 є власником Ѕ житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Роздорської Селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 2892 від 01.11.2019 року - ОСОБА_2 , 2000 року народження зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але з 20. 08. 2018 року фактично за даною адресою не проживає.
Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідачів в ньому створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 840 гривень 80 копійок.
На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280- 289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25 листопада 2016 року Синельниківським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до частини 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 Цивільного процесуального кодексу України, а також строки апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя: Д. О. Кухар