Справа № 600/56/18
Справа № 2/951/16/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року смт.Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді - Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання - Липної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Купчинецької сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, у якому просить визнати за неюправо власності на житловий будинок (А), загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., сарай (Б) площею 34,6 кв.м., літню кухню (В) площею 53,2 кв.м., літню кухню (Г) площею 12,8 кв.м., погріб (Д) площею 18,2 кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ОСОБА_2 , батьку позивача, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - колишній колгоспний двір, який складався із 6 (шести) членів. Членами колгоспного двору були: батько позивача ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), мати позивача ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), чоловік позивача ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), позивач ОСОБА_1 , дочка позивача ОСОБА_1 та син позивача ОСОБА_5 .За життя батько, мати та чоловік позивача заповітів не складали. Зазначає, що звернулася до державного нотаріуса для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що питання спадкування колгоспного двору вирішується виключно в судовому порядку. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний будинок, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 26.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.41).

14.08.2019 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду по суті (а.с.47).

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 12.12.2019 року постановлено замінити неналежного відповідача Денисівську сільську раду Козівського району Тернопільської області у справі належним відповідачем та її правонаступником - Купчинецькою сільською радою Козівського району Тернопільської області (а.с.86).

Позивач чи його представник у судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду останній подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, згідно з якого позовні вимоги підтримують частково, а саме, в частині визнання права власності на 2/6 частини спадкового майна після смерті батька та матері позивача та просять їх задовольнити (а.с.93).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однакчерез канцелярію суду подав «відзив на позов», у якому вказав, що позовні вимоги визнає та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.92).

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою:АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, який складається з шістьох членів, головою якого був ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки Денисівської сільської ради Козівського району Тернопільської області №01-323-3/10 від 15.05.2017 року (а.с.6).

Як вбачається із виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року від 26.03.2019 року членами зазначеного колгоспного двору були: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.83).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , то кожному із них фактично належить 1/6 частина колгоспного двору.

Як вбачається з довідки Козівського РБТІ від 07.09.2017 року №79 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . При цьому, кожному із зазначених осіб належить по 1/6 частини (а.с.5).

Згідно із копій свідоцтв про смерть: серії НОМЕР_1 , виданого 16.11.2001 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та серії НОМЕР_2 , виданого 17.01.2006 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12, 13).

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заповітів не складали.

Після укладення шлюбу ОСОБА_1 , згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого повторно 28.11.2013 року, змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.11).

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданого повторно 31.07.2002 року, батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а відтак ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після їх смерті (а.с.10).

На момент смерті ОСОБА_2 , згідно з довідкою виконавчого комітету Денисівської сільської ради Козівського району Тернопільської області №01-322-3/10 від 15.05.2017 року, з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.28).

03.11.2017 року державний нотаріус Козівської державної нотаріальної контори Гетьман І.М. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно з якою повідомила ОСОБА_1 про те, що свідоцтв про право на спадщину на майно колгоспного двору видати не може, оскільки відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства і за таких обставин потрібно звертатися до суду за оформленням своїх спадкових прав (а.с.26).

Згідно з п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

При цьому, позивач скориставшись своїм правом подав клопотання, зі змісту якого підтримує частково позовні вимоги та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті своїх батьків лише на 2/6 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель.

Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Крім того, ч.1 ст.392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на підставі вищевказаного, враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, відмов від прийняття спадщини не заявляла, в належному порядку прийняла спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦКУкраїни, суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька і матері.

Сплачений позивачем судовий збір залишити за останньою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Купчинецької сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою с.Веснівка, Козівського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 2/6 частини житлового будинку (А), загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., 2/6 частини сараю (Б) площею 34,6 кв.м., 2/6 частини літньої кухні (В) площею 53,2 кв.м., 2/6 частини літньої кухні (Г) площею 12,8 кв.м., 2/6 частини погребу (Д) площею 18,2 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: с. Веснівка, Козівського району Тернопільської області, РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 12.12.1998 року.

Відповідач - Купчинецька сільська рада Козівського району Тернопільської області; місце знаходження: с.Купчинці, Козівський район, Тернопільська область; .

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 16.06.2020 року.

Суддя О.Б.Гриновець