Номер справи 220/1091/20
Номер провадження № 2/220/456/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року Великоновосілківській районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, розташованого по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий № :07:001:0180, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0190 га. кадастровий № :07:001:0179, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Заповіту ОСОБА_2 не складав, а тому спадкування здійснювалось за законом. У визначений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Гукова О.В. з заявою про прийняття спадщини. На підставі його заяви було заведено спадкову справу. 03.10.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Гукова О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Того ж дня приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Гуковим О.В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий № :07:001:0180 та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий № :07:001:0179. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок постановою приватного нотаріусу Великоновосілківського районного нотаріального округу Гукова О.В. йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Зазначене змушує його звернутися до суду.

Ухвалою суду від 07.07.2020 р. провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання. Судом за клопотанням позивача витребувана засвідчена належним чином копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також довідки про заведення спадкової справи та наявності заповітів/спадкових договорів. Також витребувана з КП «Великоновосілківське БТІ» копія інвентаризаційної справи на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином оповіщеними про день та час розгляду справи. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача - виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав.

З урахуванням визнання відповідачем позовних вимог суд відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України вважає можливим ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської сільської ради №88 від 08.09.2004 року про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , вирішено оформити право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 16.03.2018 р. Комунальним підприємством «Великоновосілківське районне БТІ», інвентаризаційна справа № 001249, домоволодіння ОСОБА_2 складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 80,0 м 2, з якої житлової 45,1 та допоміжної 34,9, побудованого у 1970 році, погрібу (Ж-1) - у 1970 році, прибудови (а-1) - у 1970 році, літньої кухні-сараю (Б-1) - у 1974 році, сараю (В-1) - у 1971 році, гаражу (Г-1) - у 1987 році, сараю (Д-1) - у 1987 році, убиральні (Е-1) - у 1970 році, ганку (а) - у 1970 році, воріт (№1) у 1976 році.

Згідно відповіді КП «Великоновосілківськое РБТІ» № 114 від 19.03.2018 року на запит нотаріуса, вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Згідно довідки, виданої Шевченківською сільською радою № 828 від 08.10.2018 року, головою домогосподарства з 1970 року до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_2 , згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку за №385 (а.с.18).

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, суд доходить висновку про підтвердження права власності ОСОБА_2 на спірне домоволодіння.

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 05.07.2017 р., ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку.

Згідно наданої суду копії свідоцтва про народження, позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 є батьком та сином (а.с. 10).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2018 року приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гуковим О.В., зареєстроване в реєстрі за № 857, ОСОБА_1 належить земельна ділянка, площею 0,2500 га., кадастровий № :07:001:0180, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданих свідоцтв про право на спадщину № 53534824 від 03.10.2018 року, приватним нотаріусом Гуковим О.В. 04.12.2017 року заведено спадкову справу на спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер у спадковому реєстрі 61668197, номер у нотаріуса 201/2017. Також 03.10.2018 року приватним нотаріусом Гуковим О.В. видано свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 63087137, на земельну ділянку площею 0,2500 га., кадастровий номер :07:001:0180, розташовану за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140045002 від 03.10.2018 року вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0180, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2018 року приватним нотаріусом Гуковим О.В. (а.с.21)

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2018 року приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гуковим О.В., зареєстроване в реєстрі за № 858, ОСОБА_1 належить земельна ділянка, площею 0,0190 га., кадастровий № :07:001:0179, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданих свідоцтв про право на спадщину № 53535432 від 03.10.2018 року, приватним нотаріусом Гуковим О.В. 04.12.2017 року заведено спадкову справу на спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер у спадковому реєстрі 61668197, номер у нотаріуса 201/2017. Також 03.10.2018 року приватним нотаріусом Гуковим О.В. видано свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 63087451, на земельну ділянку площею 0,0190 га., кадастровий номер :07:001:0179, розташовану за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 23).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140051134 від 03.10.2018 року вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0179, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2018 року приватним нотаріусом Гуковим О.В. (а.с.21).

Згідно довідки виданої Шевченківською сільською радою №1116 від 04.12.2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.70).

Згідно довідки виданої Шевченківською сільською радою №1117 від 04.12.2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, в книзі реєстрації нотаріальних дій Шевченківської сільської ради немає записів про завірення заповіту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.71).

З інвентаризаційної справи №001249 на житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 . Комунальним підприємством «Великоновосілківське районне БТІ» був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31-61).

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гукова О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на житловий будинок після смерті батька ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на житловий будинок та документу, що підтверджує державну реєстрацію прав на житловий будинок на ім`я спадкодавця (а.с.12).

Як вбачається з наданої суду копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведена за № 201/2017 від 04.12.2017 р. на підставі заяви про прийняття спадщини поданої ОСОБА_1 (а.с.64-101).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру, щодо заповітів та спадкових договорів, який міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що заповіт ОСОБА_2 не складався (а.с.65).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_1 , інших спадкоємців першої черги немає, у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Отже, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.12,13,81,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.1216-1220, 1222, 1261-1265 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 24.07.2020 р.

Суддя О.М. Якішина