У Х В А Л А Справа № 932/4447/20

Провадження № 2-з/932/51/20

08 травня 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Скалецького Владислава Анатолійовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Лілія В`ячеславівна, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про право власності на майно.

Разом із позовом представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Скалецьким В.А. подано до суду письмову заяву про забезпечення позову, у якій він прохає накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вказаної заяви посилається на те, що предметом спору є недійсність договору від 25 травня 2019 року, що укладений між сторонами, за яким відчужено квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 . Його довірителька не укладала та не підписувала оспорюваний правочин, а сам договір вчинено із підробкою підписів власниці майна ОСОБА_1 , невстановленою особою. Факт підробки підписів ОСОБА_1 підтверджується висновком судового експерта, що складений в межах кримінального провадження, яке відкрито за фактом незаконного заволодіння квартирою шляхом шахрайства. Таким чином, ОСОБА_1 незаконно позбавлено права власності, у зв`язку із чим існує ризик повторного відчуження майна відповідачкою, що унеможливить виконання майбутнього рішення суду при задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог ст. 152 ЦПК України, видами забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії; заходи, що необхідні для забезпечення ефективного захисту, якщо такий захист не забезпечується заходами, передбаченими п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язані із предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яка є узагальненням судової практики з розгляду цивільних справ певної категорії, що імплементовано у державі, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування запису про право власності відповідачки на майно.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно, суд, за клопотанням позивача, може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору, до його вирішення, є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору. Відповідачка таке право має, оскільки є зареєстрованою власницею майна.

Відчуження спірного нерухомого майна відповідачкою може створити перешкоди у виконанні можливого рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння відповідачки на користь позивачки. Так, при зміні титульного власника майна відповідачка втратить де-факто статус боржниці, а права нового власника майна можуть бути порушені судовим рішенням, постановленим щодо особи, яка участі у розгляді справи не брала.

Разом з тим, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково, забезпечивши позов шляхом заборони відповідачці вчиняти дії із відчуження майна, а суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . В частині арешту майна заява задоволенню не підлягає, оскільки вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту є максимально можливим обмеженням прав власника майна, що може обмежити, відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», і право на користування житлом, а тому не буде співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами. З цих підстав, заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) адвоката Скалецького Владислава Анатолійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) вчиняти будь-які дії із відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна № 101, що належить їй на праві власності.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, що спрямовані на зміну власника майна, яким є квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна № 101.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Відповідно до вимог п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів редакції Закону» від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Відповідно до вимог п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, на подання апеляційної скарги, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко