Справа № 309/1067/19
Провадження № 2/309/266/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Савицького С.А.

з участю секретаря судового засідання : Гуржій Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_4 , до Закарпатського базового державного медичного коледжу про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою до Закарпатського базового державного медичного коледжу про поновлення на роботі. Посилається на те, що з жовтня 2017 року була прийнята на посаду юрисконсульта Закарпатського базового державного медичного коледжу. Наказом №31-К від 04.03.2019 року була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним у зв`язку з численними порушеннями відповідачем вимог трудового законодавства. Зокрема посилається на те, що звільнення її з роботи було проведено у порушення вимог трудового законодавства без згоди профспілкового органу коледжу. Навпаки, збоку профспілкового органу було вказано відповідачу на порушення трудового законодавства та запропоновано скоротити інші штатні одиниці. Також вказує на те, що відповідач визнав допущення порушень трудового законодавства, але зазначив, що його рішення остаточне і він його змінювати ні в якому разі не буде. Також позивач просить стягнути із відповідача на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу. Подала суду розрахунок заборгованості.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задовольнити, посилаючись на наведені в позові обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини наведені у поданому відзиві на позовну заяву. У відзиві відповідач посилається на те, що звільнення позивачки проведено із дотриманням вимог трудового законодавства. Позивачку було попереджено про наступне вивільнення у відповідності до строків, передбачених вимогами закону. Також у відзиві вказує на те, що відмова профспілкового органу про надання згоди на звільнення позивачки у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників є необґрунтованою. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді юрисконсульта Закарпатського базового державного медичного коледжу. Наказом №31-К від 04.03.2019 року була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

22 листопада 2018 року т.в.о. директора коледжу ОСОБА_5 було видано наказ №116-о про внесення змін до штатного розпису та скорочення посад.

23 листопада 2018 року голові профкому Закарпатського базового медичного коледжу направлено подання за вихідним номером 350 від 23.11.2018 року про надання згоди на звільнення ОСОБА_4 з 22 січня 2019 року.

26 листопада 2018 року позивачці ОСОБА_4 було вручено під розписку попередження про наступне звільнення з 01.03.2019 року у зв`язку із скороченням її посади.

29 листопада 2018 року на засіданні профкому було прийнято рішення про відмову в наданні згоди про звільнення ОСОБА_4 у зв`язку із скороченням штату працівників.

У подальшому, відповідачем 24.12.2018 року профкому було знову направлено подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_4

28 грудня 2018 року профком направив відповідь про відсутність юридичних підстав для надання згоди на звільнення ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України.

Надаючи оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам у сукупності із наведеними та поданими сторонами доказами, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивачки та вважає що такі підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також право на захист при незаконному звільненні.

Частиною 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч.1 ст. 43 КЗпП).

Таким чином, аналізом наведених норм убачається, що законом встановлюється обов`язкова згода виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник на його звільнення за ч. 1 ст.40 КЗпП. При цьому, відповідно до статті 42 цього Кодексу, при вирішенні питання про звільнення враховується переважне право працівника на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Як установлено в судовому засіданні, згоди на звільнення позивачки за ч. 1 ст. 40 КЗпП України профком не надавав.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушене право позивачки, яке підлягає захисту.

Згідно із вимогами п.2 ч. 1 ст. 232 КЗпП, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ст.235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позивачкою подано суду розрахунок заборгованості за час вимушеного прогулу, який нею проводився на підставі довідки про заробітну плату, видану безпосередньо відповідачем на її ім`я. Заперечень щодо неправильності розрахунку збоку відповідача не подавалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,13,76-78,81,141,258-268 ЦПК України, ст.40, 42, 43 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_4 на посаді юрисконсульта Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Стягнути із Закарпатського базового державного медичного коледжу на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56 550,48 грн.

На підставі ч.1 п.4 ст. 430 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

На підставі ч.2 ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення середньомісячної заробітної плати в межах виплати за один місяць.

Стягнути із Закарпатського базового державного медичного коледжу судовий збір за розгляд справи у суді у розмірі 840,80 гривень на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.