18.05.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.
при секретарі судового засідання Поліщук О.В., Барашивець Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування завданої майнової шкоди, -
В листопаді 2019 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що між ним та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 113470 від 06.12.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля Lexus NX 300Н, д.н.з. НОМЕР_1 .
13.04.2017 року в місті Житомир сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_3 , автомобіля Volkswagen LT 35, д.н.з. НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_4 та автомобіля ЗАЗ 110557, д.н.з. НОМЕР_3 , під управлінням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Згідно з постановою Богунського районного суду м. Житомира від 17.08.2017 року особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, що призвело до настання вищевказаної ДТП, визнано водія ОСОБА_1 . За змістом позовної заяви ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку та страхового акту сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 16 890 грн. 30 коп., після виплати якого у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди. Товариство вказує у позовній заяві, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2524731 та 31.01.2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди до ПрАТ «СК «ВУСО», однак третьою особою було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З огляду на викладене у позовній заяві, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдану майнову шкоду в розмірі 16 890,30 грн. та витрати на оплату судового збору.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.12.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.
Представником позивача на адресу суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Представник третьої особи - ПрАТ «СК «ВУСО» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 06.12.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM №113470, застрахованим транспортним засобом за яким є автомобіль Lexus NX 300Н, д.н.з. НОМЕР_1 .
Зі змісту постанови судді Богунського районного суду м. Житомира Гулак Н.А. від 17.08.2017 року у справі №295/4312/17 слідує, що 13.04.2017 року в м. Житомир сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля Lexus NX 300Н, д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням водія ОСОБА_3 , автомобіля Volkswagen LT35, д.н.з. НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_4 та автомобіля ЗАЗ 110557, д.н.з. НОМЕР_3 , під управлінням водія ОСОБА_1 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання вищевказаної ДТП.
16.05.2017 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за заявою ПАТ «Креді Агріколь Банк» (вигодонабувач) було перераховано на користь авторизованого (гарантійного) СТО суму страхового відшкодування в розмірі 16 890 грн. 30 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4278.
Судом також встановлено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 із вимогою від 31.01.2019 року про відшкодування завданої майнової шкоди, однак листом від 05.09.2019 ПрАТ «СК «ВУСО» відмовило у здійсненні страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).
Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з абзацом другим ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.п. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Зазначена стаття визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків.
Разом з тим, положення цієї статті не містять підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків.
У постанові від 05.06.2018 року по справі №910/7449/17 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.
З огляду на наведене, позовна заява ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підлягає задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.
Керуючись ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, п.п. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» завдану майнову шкоду в сумі розмірі 16 890 грн. 30 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» суму сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ).

Суддя Д.В. Кузнєцов