Справа № 331/3341/19
Провадження № 2/331/181/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатик Г.В.,

за участю секретаря - Дорофєєвої М.А.

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток співвласників квартири, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання права особистої власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток співвласників квартири, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання права особистої власності на квартиру. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 04.12.2006 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді частки вищевказаної квартири. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно онуці ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та спадкоємицею за законом. З питань оформлення спадщини за заповітом ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М., але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, у зв`язку з тим, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності. Оскільки вирішити питання розподілу часток та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 в позасудовому порядку не має можливості, тому вимоги підлягають захисту в судовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визначити на кожного із співвласників по 1/3 ідеальній частці в праві спільної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину вказаної квартири, визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/3 частину квартири набутої на праві приватизації та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 08.10.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

01.11.2019 року відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначає, що заперечує проти позову, оскільки ОСОБА_1 просить визнати за нею право особистої приватної власності на 1/3 квартири, набутої на підставі приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Так, позивач ОСОБА_1 вже набула право власності на 1/3 квартири на підставі приватизації і не зрозуміло для чого їх необхідно визнавати знов право власності на зазначену 1/3 частину квартири. Крім того, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визнання частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса. У позивача немає перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а отже немає підстав для задоволення позовних вимог. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідача ОСОБА_2 , з врахуванням позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 04.12.2006 року, виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради та зареєстрованого ОП ЗМБТІ 25.01.2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 07.07.2012 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 07.07.2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 .

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 11.06.2019 року, виданого Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 26.04.2008 року ОСОБА_9 та ОСОБА_2 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 .

21.01.2015 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Шипко З.А., відповідно до якого все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що за законом вона буде мати право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 14.02.2015 року, актовий запис № 1210.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на частку зазначеної вище квартири ОСОБА_1 , звернулася приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М.

Після смерті ОСОБА_3 06.06.2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. було зареєстровано спадкову справу за № 64289211 (номер у нотаріуса 33/2019), що підтверджується копією інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58925149 від 02.01.2020 року.

Постановою від 25.06.2020 року виданою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. про відмову у вчинені нотаріальних дій, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю визначити склад спадкового майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У відповідності до положень п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК).

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Так, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, ратифікованихЗаконом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оцінивши надані та здобуті докази по справі суд вважає, що померлій ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , а оскільки частки співвласників у спільній сумісній власності за відсутності іншої домовленості між ними слід вважати рівними, тому ім`я кожного із співвласників необхідно визначити по 1/3 частці спірної квартири.

Що стосується позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування за заповітом, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як вбачається з копії спадкової справи, ОСОБА_3 , було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Шипко З.А. від 21.01.2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 4-31, відповідно до якого все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що за законом вона буде мати право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом.

Позивач прийняв спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М. відповідно до ст. 1269 ЦК України протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У зв`язку з тим, що нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. Позивач не може оформити спадщину за заповітом на своє ім`я після смерті ОСОБА_3 та зареєструвати право власності на спадкове майно.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача, про визнання права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування за заповітом такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на 1/3 частину спірної квартири набутої на підставі приватизації, слід зазначити наступне.

В п. 4.2 Рішення Конституційного Суду України N 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року надано офіційне тлумачення положень статті 1 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», в якому зазначено, що згідно з частиною першою статті 1 Закону суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду. Закон врегульовує також відносини, пов`язані з виникненням, оформленням та набуттям права приватної власності на квартири та інші об`єкти приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 04.12.2006 року, виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Враховучи, що судом визначено, що частка ОСОБА_1 , в праві спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру, складає 1/3 частину, таким чином, в задоволенні вимог в частині визнання права особистої власності на частку в квартирі, набутої на підставі приватизації - слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1918,66 грн., що підтверджується квитанцією № 051058.01.048.142 від 15.08.2019 року.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 1279,11 грн.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 83, 141, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток співвласників квартири, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання права особистої власності на квартиру - задовольнити частково.

Визначити на ім`я кожного із співвласників, а саме на ім`я: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по 1/3 ідеальній частці в праві спільної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 , право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 1279,11 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Гнатик