Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2020 Справа №607/23100/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

представника позивача Лучанко Н.С.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 2984,59 гривень.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачу проведено помилковий індивідуальний перерахунок пенсії по інвалідності з врахуванням додаткового стажу при звільненні з роботи, пенсію перераховано по інвалідності в розмірі за віком. За період з 02.10.2018 року по 31.07.2019 року утворилась передплата пенсії в сумі 2984,59 грн. В даному випадку є рахункова помилка з боку об`єднаного управління внаслідок помилки програмного забезпечення. Вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому просить позов задовольнити.

Відповідач відзив на позов до суду не подавав.

Представник позивача Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити, посилаючись на мотиви, які викладені в позовній заяві. В судовому засіданні пояснила, що позивачу було призначено пенсію із коефіцієнтом стажу за віком, а необхідно було із коефіцієнтом стажу по інвалідності, внаслідок чого виникла переплата через збій у програмному забезпеченні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення, пояснивши, що отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2600 грн. Також зазначив, що зазначена переплата виникла не з його вини.

Суд розглянувши матеріали справи встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до розпорядження начальника Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, який розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок ВЗ10 № п/с 185823 ОСОБА_2 , який одержує пенсію по інвалідності в розмірі 2626,69 грн. на місяць, встановлено, що сума переплати склала 2984,59 грн., згідно з довідкою відділу з призначення, перерахунку та виплати пенсій утворилася за період з 02.10.2018 р. по 31.07.2019р.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, внаслідок помилки у відповідача за період з 02.10.2018 р. по 31.07.2019 р. утворилась переплата пенсії в сумі 2984,59 грн. через не вірне застосування коефіцієнту стажу при проведенні перерахунку пенсії відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності зазначених обставин.

Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для судів.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 вчинив неправомірні дії або подав недостовірні дані щодо стажу роботи під час проведення перерахунку пенсії.

Щодо тверджень представника позивача про наявність рахункової помилки з його боку, суд виходить з наступного.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів у розмірі 2984,59 гривень, які є пенсійною виплатою, призначеною йому позивачем, а тому, відповідно до статті 1215 ЦК України, зазначена сума поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо Апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 01 червня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан