КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 756/5130/14-ц

апеляційне провадження № 22-з/824/390/2020

09 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року в справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з кожного із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2011 по 01.02.2014 у розмірі по 6 964,94 грн. та по 197,51 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове наступного змісту.

Стягнуто на користь ЖБК «Академічний-15» в рахунок погашення заборгованості за період з червня 2011 року по січень 2014 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 12 899,20 грн. з кожного. Стягнуто на користь ЖБК «Академічний-15» в рахунок погашення заборгованості за Договором №21 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 03 лютого 2012 року з ОСОБА_1 4 071 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-15» в рахунок відшкодування судових витрат за подачу позову 485,43 грн. та за подачу апеляційної скарги 728,14 грн., а всього 1 213,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЖБК «Академічний-15» в рахунок відшкодування судових витрат за подачу позову по 368,98 грн. з кожної та за подачу апеляційної скарги по 553,46 грн. з кожної, а всього по 922,44 грн. з кожної.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить роз`яснити постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року, а саме, на підставі яких розпорядчих правових актів були зроблені розрахунки заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення холодної та гарячої води, що містяться у зазначеній постанові.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, повідомлялися про час та місце розгляду заяви.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 271 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути заяву за відсутності інших учасників справи.

Колегія суддів, вивчивши подану заяву, заслухавши пояснення ОСОБА_1 вважає, що в задоволенні заяви про роз`яснення постанови слід відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до ст. 221 ЦПК України роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, діюче процесуальне законодавство зазначає, що постанова суду повинна бути зрозумілою, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Якщо фактично порушено питання роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Заявник, подаючи відповідну заяву, повинен був вказати, що саме у резолютивній частині постанови апеляційного суду йому є незрозумілим, які є варіанти її тлумачення, як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини постанови суду може вплинути на ефективність виконання останньої.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із відповідною заявою просив роз`яснити, на підставі яких розпорядчих правових актів були зроблені розрахунки заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення холодної та гарячої води, що містяться у зазначеній постанові.

Доводи зазначені у заяві не стосуються нерозумінням відповідачем резолютивної частини рішення, а фактично стосуються його непогодження із мотивами суду по даній справі, які викладені у постанові Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року. Матеріали справи містять данні про те, що вказана заборгованість розраховувалася позивачем за відповідними тарифами, що діяли на час її виникнення.

Вищевказаним обставинам суд апеляційної інстанції дав свою оцінку.

Також матеріали справи свідчать, що касаційна інстанція відмовила заявнику у відкритті касаційного провадження по цій справі, рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили та на теперішній час добровільно виконується боржником, про що він заявив під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в роз`ясненні постанови суду слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 фактично порушує питанняроз`яснення мотивів ухваленого рішення, що не відповідає нормам права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що резолютивна частина рішення є проста, доступна, зрозуміла, така, що не припускає іншого тлумачення, а тому правових підстав для задоволення вищезгаданої заяви не має.

Також колегія суддів, звертає увагу на вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 271, ч. 2 ст. 381, п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 10.06.2020.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова