ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 червня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/89/20

Головуючий у першій інстанції - Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/673/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

ОСОБА_2 ОСОБА_3

орган опіки та піклування - виконавчий комітет Прилуцької міської ради Чернігівської області

Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області у складі судді Савенка А.І. від 03 березня 2020 року, місце постановлення ухвали смт.Варва, у справі за заявою ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей, третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Прилуцької міської ради Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дітей.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей було задоволено. Відібрано у ОСОБА_2 малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернуто їх за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Допущено негайне виконання рішення суду.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.12.2019 року, а в подальшому - постановою Верховного Суду від 26.02.2020 року рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року залишено без змін.

25.02.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року. В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_2 вказував, що старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку 14 років, і може вільно обирати собі місце проживання, що унеможливлює виконання рішення суду в примусовому порядку. ОСОБА_2 зазначав про те, що під час здійснення виконавчих дій діти неодноразово висловлювали відмову щодо проживання з матір`ю. Оскільки сину ОСОБА_4 виповнилось 14 років, і він прийняв свідоме рішення проживати з батьком, то відібрання сина ОСОБА_5 призведе до фактичного розлучення дітей, що є неприпустимим. ОСОБА_2 зауважував про те, що під час розгляду справи №742/1860/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з матір`ю, судами встановлено обставини неможливості окремого (роздільного) проживання дітей. Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просив роз`яснити рішення суду від 02.09.2019 року у цивільній справі №742/1593/19 щодо: 1. Можливості і правомірності виконання рішення суду стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 14 років, і в силу положень ч.2 статті 29 ЦК України та ч.4 статті 160 СК України місце його проживання визначається ним самостійно. 2. Можливості і правомірності виконання рішення суду стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за встановлених обставин неможливості роздільного проживання дітей- братів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та у зв`язку із досягненням ОСОБА_4 14 років і вільним обранням ним місця проживання разом з батьком ОСОБА_2 .

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 03.03.2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року у цивільній справі №742/1593/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області від 03.03.2020 року та задовольнити заяву про роз`яснення рішення суду. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 03.03.2020 року є незаконною, необґрунтованою, постановленою з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні його заяви про роз`яснення рішення. З посиланням на приписи ч.2 статті 29, ч.1 статті 32 ЦК України, ч.2, ч.3 статті 160 СК України ОСОБА_2 вказує про неможливість відібрання дитини, яка досягла віку 14 років та самостійно обрала своє місце проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у роз`ясненні рішення суду щодо можливості та правомірності виконання рішення суду щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , таким чином встановивши правову невизначеність для учасників виконавчого провадження та державного виконавця. При цьому доводи апеляційної скарги зазначають, що судами встановлено обставини неможливості окремого (роздільного) проживання дітей. Доводи апеляційної скарги стверджують, що після ухвалення рішення Варвинським районним судом від 02.09.2019 року обставини змінились так, що відібрання дітей суперечить нормам матеріального права по відношенню до сина ОСОБА_4 , а також суперечить інтересам дітей, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 . Доводи апеляційної скарги вказують, що за даних обставин є необхідність у роз`ясненні рішення щодо можливості та правомірності виконання рішення суду про відібрання сина ОСОБА_5 , який є братом ОСОБА_4 , за встановлених обставин неможливості їх роздільного проживання.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до приписів ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За таких обставин, датою прийняття даної постанови є 01.06.2020 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №742/1593/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей було задоволено. Відібрано у ОСОБА_2 малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернуто їх за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Допущено негайне виконання рішення суду.

25.02.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року. ОСОБА_2 просив роз`яснити рішення суду від 02.09.2019 року у цивільній справі №742/1593/19 щодо: 1.Можливості і правомірності виконання рішення суду стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 14 років, і в силу положень ч.2 статті 29 ЦК України та ч.4 статті 160 СК України місце його проживання визначається ним самостійно. 2.Можливості і правомірності виконання рішення суду стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за встановлених обставин неможливості роздільного проживання дітей- братів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та у зв`язку із досягненням ОСОБА_4 14 років і вільним обранням ним місця проживання разом з батьком ОСОБА_2 .

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.03.2020 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року у цивільній справі №742/1593/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей, суд першої інстанції, з врахуванням приписів статті 271 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", дійшов висновку про відсутність підстав для роз`яснення вказаного рішення суду першої інстанції від 02.09.2019 року. Як зазначено у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції від 03.03.2020 року, суд вважає, що як весь текст рішення в цілому, так і його резолютивна частина, зокрема, викладені в ясній і зрозумілій формі, без будь-якої двозначності чи труднощів для розуміння. У заяві про роз`яснення рішення суду ОСОБА_2 фактично порушує питання про зміну рішення та внесення в нього нових даних, що суперечить положенням статті 271 ЦПК України. З огляду на повну ясність, чіткість та зрозумілість судового рішення, зважаючи на заборону змінювати рішення та вносити в нього нові дані ухвалою суду про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у роз`ясненні рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року у цивільній справі №742/1593/19 необхідно відмовити.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.03.2020 року, оскільки вказаний висновок узгоджується з нормами права, які регламентують дані правовідносини та фактичними обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 03.03.2020 року є незаконною, необґрунтованою, постановленою з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 03.03.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні його заяви про роз`яснення рішення. З посиланням на приписи ч.2 статті 29, ч.1 статті 32 ЦК України, ч.2, ч.3 статті 160 СК України ОСОБА_2 вказує про неможливість відібрання дитини, яка досягла віку 14 років та самостійно обрала своє місце проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у роз`ясненні рішення суду щодо можливості та правомірності виконання рішення суду щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , таким чином встановивши правову невизначеність для учасників виконавчого провадження та державного виконавця. При цьому доводи апеляційної скарги зазначають, що судами встановлено обставини неможливості окремого (роздільного) проживання дітей. Доводи апеляційної скарги стверджують, що після ухвалення рішення Варвинським районним судом від 02.09.2019 року обставини змінились так, що відібрання дітей суперечить нормам матеріального права по відношенню до сина ОСОБА_4 , а також суперечить інтересам дітей, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 . Доводи апеляційної скарги вказують, що за даних обставин є необхідність у роз`ясненні рішення щодо можливості та правомірності виконання рішення суду про відібрання сина ОСОБА_5 , який є братом ОСОБА_4 , за встановлених обставин неможливості їх роздільного проживання.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.03.2020 року, виходячи із наступного.

Приписами ч.1 статті 271 ЦПК України, яка визначає роз`яснення судового рішення, передбачена можливість роз`яснення судом судового рішення, яке набрало законної сили, без зміни змісту судового рішення.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року ''Про судове рішення у цивільній справі'', роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Системне тлумачення положень статті 271 ЦПК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року ''Про судове рішення у цивільній справі'' дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

У заяві про роз`яснення рішення суду ОСОБА_2 фактично порушує питання про зміну рішення, внесення в нього нових даних, а також роз`яснення питань, які не були предметом розгляду суду першої інстанції при ухваленні рішення від 02.09.2019 року, що не узгоджується із положеннями статті 271 ЦПК України. З огляду на повну ясність, чіткість та зрозумілість судового рішення, зважаючи на заборону змінювати рішення та вносити в нього нові дані ухвалою суду про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що у роз`ясненні рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року у цивільній справі №742/1593/19 необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.03.2020 року про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02.09.2019 року у цивільній справі №742/1593/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відібрання дітей. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області від 03.03.2020 року, - залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: