Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дружину, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 20.07.2007 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають двох дітей - синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час перебування в шлюбі за наполяганням відповідача вона вела домашнє господарство, займалася вихованням дітей, таким чином можливостей для здобуття освіти та працевлаштування не було. У січні 2018 року стан її здоров`я суттєво погіршився. 06.02.2018 року провели операцію з видалення пухлини, після чого слідував тривалий курс реабілітації, який триває по цей час. 05.04.2018 року спеціалізованою радіологічною МСЕК Київського міського центру медико-соціальної експертизи їй присвоєно довічно 3 групу інвалідності терміном з 02.04.2018 року. Відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і 09.11.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду їх шлюб було розірвано. Після перенесеного онкологічного захворювання вона стала інвалідом третьої групи, через що несе додаткові затрати на лікування, їй потрібно періодично лікуватися, кожні два місяці проводити дороговартісні дослідження крові, систематично здійснювати йодорадіохімію, проходити систематичні курси лікування медичними препаратами, вартість яких значно перевищує рівень її доходу. Вона є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги для здійснення лікування. До розірвання шлюбу через виховання дітей, ведення домашнього господарства, а згодом також через хворобу, не мала можливості одержати освіту та працювати. Відповідач працює за основним видом діяльності та за сумісництвом, його дохід в середньому становить 73 884 грн. на місяць, що більше ніж в чотири рази середньої заробітної плати по місту Києву, визначеної Держстатом в 2018 році. Вона не має можливості одержання утримання від дітей, оскільки вони малолітні та самі знаходяться на її утриманні, а батьків чи інших осіб, які б могли надати їй утримання, вона не має. Враховуючи вимоги частин 2 та 4 статті 76 СК України, звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, обгрунтування позову та просили вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні та врахувати надані ними відзив, пояснення.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вказана позовна заява надійшла до суду 30.09.2019 року.

Ухвалою суду від 08.10.2019 року було відкрито провадження по вказаній справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, позивачем - відповідь на відзив, відповідачем - заперечення на відповідь на відзив.

В суді встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від шлюбу сторони мають двох дітей - синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09.11.2018 року.

Згідно Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ № 0971638, виданої 05.04.2018 року ОСОБА_1 отримала третю групу інвалідності з 02.04.2018 року, інвалідність встановлена довічно, причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про умови та характер праці - може працювати за фахом зі скороченим обсягом робіт.

Згідно Довідки Центру по нарахуванню та виплаті пенсії та допомог від 13.11.2019 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу інвалідам 3 групи, розмір якої в травні, червні 2019 року становив - 1 497,00 грн., в липні, серпні, вересні, жовтні 2019 року - 1 564,00 грн.

Встановлено та неоспорено сторонами, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, з 07.08.2019 року згідно судового наказу, виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 12.08.2019 року, і що відповідачем сплачуються вказані аліменти.

З Довідки, виданої 23.01.2020 року іноземним підприємством «І-АР-СІ», слідує, що відповідач працює у вказаному підприємстві на посаді директора департаменту і за шість місяців (з липня по грудень 2019 року) йому була нарахована заробітна плата в сумі 433 502,24 грн., до виплати - 348 667,95 грн.

З Довідки, виданої 23.01.2020 року іноземним підприємством «Логін», слідує, що відповідач працює у вказаному підприємстві за сумісництвом на посаді директора департаменту і за шість місяців (з липня по грудень 2019 року) йому була нарахована заробітна плата в сумі 87 677, 98 грн., до виплати - 77 247,78 грн.

Відповідно до статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 76 Сімейного кодексу України встановлено , що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Частино 2 статті 76 Сімейного кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, передбачено, що після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Частино 4 статті 76 Сімейного кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, передбачено, що якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст.ст.77, 80 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Таким чином, законодавець установив умови, за яких виникає право на утримання після розірвання шлюбу:

?настання непрацездатності у дружини (чоловіка) до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу;

?особа повинна потребувати матеріальної допомоги;

?колишній чоловік, дружина може надавати таку допомогу.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Непрацездатним уважається той з подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Прожитковий мінімум - це вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення її життєдіяльності. Чільні положення, що визначають порядок формування споживчого кошика і використання прожиткового мінімуму, встановлені Законом "Про прожитковий мінімум".

Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 41 Бюджетного кодексу до набрання чинності Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період прожитковий мінімум застосовується в розмірах і на умовах, що діяли в грудні попереднього бюджетного періоду.

При перевірці Довідки з Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог встановлено, що позивач отримує пенсію як інвалід третьої групи у розмірі, що відповідає прожитковому мінімуму, визначеному законодавством України, а тому позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 статті 75 СК та ч.2 статті 76 СК України.

Стосовно посилання позивача на вимоги ч.4 ст.76 СК України слід зазначити наступне.

Вказана норма закону передбачає право одного з подружжя на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, і якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

По даній справі стороною позивача не було надано жодного доказу на підтвердження наявності вказаних в даній статті обставин. Крім того, твердження позивача, що вона не мала можливості отримати освіту, працювати спростовані в судовому засіданні долученим до справи резюме позивача, з якого слідує, що позивач отримала освіту ще до укладення шлюбу, народження дітей; мала роботу.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Аналізуючи обставини справи, надані до справи сторонами докази, з урахуванням наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді, є недоведені, безпідставні та не підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність доказів щодо наявності у позивача права на отримання утримання (аліментів) від відповідача згідно вимог ст.ст.75, 76 СК України, суд не здійснює перевірку наявності/відсутності матеріальної можливості у відповідача сплачувати позивачу аліменти та не надає оцінку доказам, поясненням в цій частині, що надав відповідач.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.75, 76 СК України, ст.ст. 5, 77-81, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дружину - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 22.06.2020 року.

Суддя: