Справа № 2-5827/2010
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищевказаною заявою, в якій просила визнати виконавчий лист № 2-5827/10, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 01.11.2011 року, де боржником зазначено ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 745 361,40 грн. та судові витрати 1820 грн. Рішення набрало законної сили 09.10.2010 року та 01.11.2011 року стягувачу було видано виконавчий лист № 2-5827/10. 25.03.2015 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 47012031. 06.05.2019 стягувачем подано заяву про повернення виконавчого документу та постановою заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні № 47012031 виконавчий лист повернуто стягувачу. Після цього 19.03.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. відкрито виконавче провадження № 616110614 з виконання виконавчого листа № 2-5827/10.

Посилаючись на те, що повернення виконавчого документу № 2-5827/10 відбулося не у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення суду, а у зв`язку з поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа, тобто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому трьохрічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання поновив свій перебіг не з моменту його повернення, а з моменту такого переривання, тобто з моменту його пред`явлення до виконання. Отже, як вважає заявник, на момент чергового пред`явлення виконавчого листа № 2-5827/10 до виконання приватному виконавцю ОСОБА_4 строк на його пред`явлення минув.

Ухвалою судді від 04.05.2020 року заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено розгляд заяви у відкритому судовому засіданні 08.05.2020 року.

В судове засідання 08.05.2020 року учасники судового розгляду не з`явились, розгляд справи відкладено до 10.06.2020 року на 14 год. 10 хв.

19.05.2020 року на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія матеріалів виконавчого провадження № 61610614.

22.05.2020 року на адресу суду від представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшов відзив на заяву, в якому представник стягувача просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за відсутності представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відзив обґрунтований тим, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010 року боржником не виконано, зобов`язання за кредитним договором не припинені. Жодної законної підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не існує, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, отже строк пред`явлення виконавчого листа триває до 26.06.2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

В судове засідання 10.06.2020 року стягувач не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, в заяві від 24.04.2020 року остання просила проводити розгляд без її участі.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ТОТП Факторинг Україна» 745 361,40 грн. та судові витрати 1820 грн.

09.10.2010 року рішення набрало законної сили.

01.11.2011 року на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2012 року за заявою стягувача виправлено описку у виконавчому листі, виданому Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по цивільній справі № 2-5827/10, зазначено найменування стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ім`я боржника « ОСОБА_5 ».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.01.2013 року видано дублікат виконавчого листа.

25.03.2015 року головним державним виконавцем Орловським Д.С. державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-5827/10, який виданий 01.11.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

26.06.2020 року постановою заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повернуто стягувачу.

Вказана постанова мотивована посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та наявністю заяви представника стягувача про повернення виконавчого документа.

19.03.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-5827/10, який виданий 01.11.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, прізвище ОСОБА_2 змінено на дошлюбне « ОСОБА_6 ».

10.11.2018 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прізвище після реєстрації шлюбу дружини « ОСОБА_9 ».

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник (боржник) просить суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання приватному виконавцю закінчився строк на його пред`явлення, оскільки 26.06.2019 року виконавчий лист повернуто стягувачу не у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення суду, а у зв`язку з поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані твердження заявника, на думку суду, є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату видачі виконавчого листа) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

05.10.2016 року набрав законної сили Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 12 вищевказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-5827/10 не закінчився, оскільки перед його повторним пред`явленням був перерваний строк його пред`явлення для виконання, отже, повернення виконавчого листа у червні 2019 року не позбавляло стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», що і було здійснено стягувачем у травні 2020 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку за необхідне відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст. 260, 353, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк такого карантину.

СуддяА. Ю. Цуранов