Справа № 148/463/20
Провадження №2/148/445/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач перебувала з відповідачем у шлюбі з 19.05.2000 по 06.09.2005. За цей період у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час дочка продовжує навчання у республіці Польща в університеті імені ОСОБА_4 на художньому факультеті, є студенткою третього семестру, ІІ курсу навчання денного відділення.

В зв`язку з навчанням, дочка не має можливосі влаштуватись на роботу, щоб отримувати заробіток та утримувати себе.

В зв`язку з вказаними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчання, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з настання повноліття дочки і до закінчення нею навчання, або до досягнення 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих подій настане першою.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява від нього про визнання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с. 18).

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_3 є її спільною з відповідачем дочкою. Вказана обставина відповідачем не заперечується, а тому вважається доведеною в судовому засіданні.

Відповідно до копії паспорту, виданого 16.09.2016 органом 0510 (а.с. 4), дочка ОСОБА_3 , будучи ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 досягла повноліття.

Згідно копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 7), місце проживання дочки ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . За такою ж адресою зареєстровано місце проживання позивача ОСОБА_1 (а.с. 3). Таким чином, судом встановлено, що місце проживання дочки є з матір`ю.

Згідно довідок універститету імені ОСОБА_4 в Кельце від 20.02.2020 (а.с. 6) та від 01.06.2020 (а.с. 41), дочка ОСОБА_3 навчається в даному навчальному закладі на третьому семестрі ІІ курсу навчання на денному відділенні за напрямком навчання "Образотворче мистецтво". Термін навчання триватиме до 30.09.2023.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , яка досягла повноліття, проживає з матір`ю, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому позивач має право на звернення до суду з даним позовом та право на стягнення аліментів на свою користь на утримання дочки.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує матеріальне становище повнолітньої ОСОБА_3 , матеріальне становище відповідача, визнання ним позовних вимог, а тому вважає можливим стягнути з останнього аліменти у на утримання повнолітньої дочки розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу).

В свою чергу, аліменти в частині не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку стягненню не підлягають, з огляду на наступне.

Як зазначено у ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Таким чином, враховуючи, що дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 досягла повноліття, і відповідно, починаючи з цієї дати, втратила статус дитини у розумінні ст. 6 СК України, суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, яким встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, позивач у позовній заяві просить стягнути аліменти починаючи з настання повноліття дочки.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 17.03.2020, тому, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Також, в даному випадку, враховуючи вимоги ст. 199 СК України, суд присуджує аліменти до досягнення дочкою ОСОБА_3 двадцяти трьох років, оскільки дана обставина настане першою, ніж закінчення нею навчання.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи з принципів законності, розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, врахровуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 184, 191, 199, 200 СК України, п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.03.2020 до досягнення дочкою 23-річного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя: