З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
21.05.2020 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер 448/289/20
провадження № 2/448/354/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя Білоус Ю.Б.,
секретаря судового засідання Романченко І.А.,
відповідач ОСОБА_2 ,
учасники справи:
позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася,
відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився,
І. Короткий зміст позовних вимог:
Позивачка ОСОБА_1 , 03.03.2020 року звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі, у розмірі по 6000 (по 2000 грн. на кожну дитину) грн. щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що 13.09.2001р. зареєструвала з відповідачем шлюб, про що Поповицькою сільською радою Мостиського району складений актовий запис за №6. За час шлюбу у них народилися троє дітей: сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_6 .
Стверджує, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає.
Зазначає, що їй (позивачці) не відоме місце праці відповідача, однак останній має можливість утримувати дітей, так як неофіційно працює на різних роботах і періодично їздить на роботу за кордон, а отже може мати високий заробіток.
ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову:
Позивачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та просить суд справу слухати у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Крім того, останнього повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду.
Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що судова повістка відповідачу доставлена і він належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Відзив від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду не надходив.
ІІІ. Заяви та клопотання учасників справи.
Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.
ІV. Процесуальні дії у справі:
Ухвалою суду від 02.04.2020 року постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до провадження судді та проведення розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.
Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
V. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Сторони з 13.09.2001 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося троє дітей: сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судом встановлено, що на даний час сімейні відносини між сторонами припинені.
Після припинення сімейних відносин між сторонами діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради за №110 від 11.02.2020р.
Відповідач ОСОБА_2 , офіційно не працевлаштований, проте має високий дохід, оскільки працює на тимчасових роботах за межами України.
Разом з тим, відповідач, добровільно не надає кошти на утримання дітей, не піклується про їх матеріальне забезпечення.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії НОМЕР_1 ; копіями свідоцтв про народження дітей: синів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 ; копією паспорта та РНОКПП позивачки ОСОБА_1 , довідкою про склад сім`ї позивачки ОСОБА_1 , іншими матеріалами справи.
VІ. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору:
- відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81);
- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).
Міжнародне законодавство регламентує, що:
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Сімейним кодексом України встановлено, що:
Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Змістом ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Національне законодавство регламентує, що:
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
VІІ. Висновки суду:
Оскільки сторони не можуть у добровільному порядку дійти згоди щодо утримання дітей, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем обов`язку щодо утримання таких, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.
Разом з тим, позивачкою не обґрунтовано стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий має рекомендований, а не обов`язковий характер, та за приписами ст.182 СК України може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, однак позивачкою не надано доказів (не доведено), що відповідач спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі.
Судом враховано матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальний стан дітей, ті обставини, що діти сторін проживають разом з позивачкою, остання несе витрати по утриманню дітей, забезпечує їх лікуванням вразі потреби, займається їх вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач ухиляється від утримання дітей.
Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дітей, що буде забезпечувати їх нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дітей.
Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дітей, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням їх віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі, у розмірі по 6000 грн. (2000 грн. на кожну дитину) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття.
Із зміною матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, або інших обставин, що мають значення, сторони мають право звернутися до суду з відповідною позовною заявою про зміну (зменшення або збільшення) розміру аліментів.
Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 03 березня 2020 року по 02 квітня 2020 року.
VIІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
З статті 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Із статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП - невідомо), зареєстрованого за адресою: с.Поповичі, Мостиського району, Львівської області, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрованої та проживаючої за адресою: с.Поповичі, Мостиського району Львівської області, аліменти на утримання дітей: синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, у твердій грошовій сумі, в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень (по 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину)) , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнення розпочати з 03.03.2020 року.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць з 03.03.2020 року по 02.04.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП - невідомо), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у дохід держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимогст.284 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.Б. Білоус
Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: с.Поповичі, Мостиського району Львівської області;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: с.Поповичі, Мостиського району, Львівської області.