Справа №636/2145/20
Провадження №2-о/636/75/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області в інтересах ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 дублікату Договору купівлі-продажу від 02.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-54, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали заяви, судом встановлено, що заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме дублікату Договору купівлі-продажу від 02.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-54, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Однак, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві не зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Тобто у заяві не зазначено, чи звертався заявник до органу, яким було видано правовстановлюючий документ із заявою про внесення змін до правовстановлюючого документу та не надано доказів про те, що відповідні органи відмовили заявнику у внесенні змін.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В п. 3 вказаної постанови вказано, що якщо до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, то суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. Уразі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя, також, звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без руху.

Надати заявнику для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку неусунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява буде повернута.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна