Справа № 638/7365/20
Провадження № 2/638/3582/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Омельченко К.О. розглянувши позовну заяву Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою.

Позовна заява не може бути прийнята до розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Так, ч.1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В ч.2 ст. 31 ЦПК України зазначено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом спору є саме стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Посилання позивача на те, що позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, так як спір стосується земельної ділянки, яка знаходиться в Дзержинському районі м. Харкова, не підлягають застосування в даному випадку, оскільки позивачем ставиться питання стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки, а не вчинення будь-яких дій стосовно земельної ділянки (відчуження, розірвання договору оренди, визнання договору оренди недійсним, тощо).

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Отже, даний спір повинен розглядатися судом за правилами загальної підсудності, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості по орендній платі.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Спори між судами про підсудність, згідно ст.32 ЦПК України, не допускаються.

Оскільки позивачем зазначено місце проживання відповідача АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Оболонського району м. Києва, тому вказаний позов, у відповідності до територіальної підсудності цивільних справ, повинен розглядатись в Оболонському районному суді м. Києва, куди і підлягає передачі за територіальною підсудністю.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою - направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України цей строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя К.О. Омельченко