Справа № 496/627/20
Провадження № 2/496/1053/20
У Х В А Л А

02 червня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживачів, шляхом визнання припиненими Кредитного договору № 014/1581/74/05376 від 09.10.2007 року та Іпотечного договору № б/н від 09.10.2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

Судом розглядається вищевказана цивільна справа.

Позивач після відкриття провадження по справі, звернулась до суду із заявою про забезпечення позову по справі та зазначає, що станом на сьогоднішній день існує вірогідність того, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , обтяження якої підлягало реєстрації в порядку, встановленому законом та яка частково належать ій на підставі договору дарування

Обґрунтовує заяву тим, що представники ТОВ «Росвен Інвест Україна» періодично телефонують їй та повідомляють про наміри реалізувати дану квартиру, отже існує необхідність у забезпеченні позову з метою захисту майнових прав позивача, окрім того відсутність заборони відчуження квартири до винесення рішення судом по цій справі може в подальшому ускладнити виконання рішення або зовсім його унеможливити.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд розглянувши вищезазначену заяву та дослідивши всі надані до неї докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів, шляхом визнання припиненими Кредитного договору № 014/1581/74/05376 від 09.10.2007 року та Іпотечного договору № б/н від 09.10.2007 року. Кредитний договір № 014/1581/74/05376 від 09.10.2007 року було укладено між ВАТ «Ерсте Банк» та боржником за даним кредитним договором є позивач по справі. В забезпечення кредитного договору було підписано іпотечний договір № б/н від 09.10.2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М, від 15.12.2003 року за р. № 9053, зареєстрованого Одеським міським БТІ та реєстрації об`єктів нерухомості 17.02.2004 року в книзі № 510пр, на стор. 113, реєстровий № 23 належить позивачці ОСОБА_1 , а також третім особам по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які згідно договору поруки також є майновими поручителями за зобов`язаннями боржника ОСОБА_1

ПАТ «ФІДОБАНК», який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» відступив своє право вимоги, в тому числі і за договором поруки № 014/1581/74/05376 від 09.10.2007 року новому іпотекодержателю ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про, що позивача було повідомлено листом за Вих. № РІ/ від 07.06.2018 року.

Відповідно до Витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі договору іпотеки знаходиться під обтяженням.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції. Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, приймаючи до уваги той факт, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та зазначені позивачем обставини, суд вважає, що на теперішній час невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а отже необхідним є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії. Окрім того, позивачем до заяви наданні доказі, які підтверджують факт того, що ТОВ «Росвен Інвест Україна», як новий іпотекодержатель, має намір реалізувати предмет іпотеки (квартиру) про, що він повідомив ОСОБА_1 вимогою вих. № РІ/О від 07.06.2018 року.

При цьому, суд не вважає заявим задовольняти заяву в частині заборони ТОВ «Росвен Інвест Україна» та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій, оскільки вбачає достатнім, в рамках даної справи, накладання арешту та заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири. Перелічені дії неможливо вчиняти до вирішення цієї справи по суті та наявності арешту. А щодо заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії з вищевказаною квартирою, окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі, то оскільки заборона вчинення таких дій може призвести до необґрунтованого порушення прав інших осіб на забезпечення позовів (накладення арештів, заборон на відчуження) слід також відмовити.

Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовом, від вирішення якого залежать її майнові права, то суд, вважає необхідним до ухвалення вмотивованого рішення суду по справі та з метою запобігання потенційної неможливості виконання рішення суду в майбутньому, накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Накладаючи арешт, суд виходить з того, що зазначений об`єкт матеріального світу не псується внаслідок арешту та арешт полягає лише в забороні здійснювати юридично значимі дії відносно нього, з метою забезпечення виконання рішення в майбутньому. Право власності на нього не припиняється, право користування не припиняється. В матеріалах заяви також наявні заяви від заінтересованих осіб, а саме співвласників квартири, у відношенні якої накладається арешт, згідно яких вони надають згоду на такі обмежувальні дії.

Розглянувши клопотання, суд дійшов висновку, що потреба у зустрічному забезпеченні в даному випадку відсутня, оскільки накладенням арешту збитки іпотеко . Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь якій спосіб квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі договору дарування р. № 9053 від 15.12.2003 р.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20530131.

В решті вимог заяви відмовити.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Буран В.М.