Справа №:755/306/19
Провадження №: 2-п/755/47/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

заявників (відповідачів) - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року у справі №755/306/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, -

у с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію заочного рішення суду від 27.08.2019 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали 10.09.2019 року та 11.09.2019 року відповідно.

16.09.2019 року відповідачі звернулись до суду із заявою про перегляд заочного рішення. 23.09.2019 року до суду надійшла додаткова заява відповідачів про перегляд заочного рішення суду.

Оскільки заява про перегляд заочного рішення із додатковою заявою фактично містили відвід головуючій у справі судді, такій відвід був розглянутий судом та визнаний необґрунтованим ухвалою суду від 23.09.2019 року. Заяву про відвід передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України та зупинене провадження у справі до вирішення заяви про відвід по суті.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року у задоволенні заяви відповідачів про відвід головуючої у справі судді відмовлено.

Ухвалою суду від 26.09.2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 26.09.2019 року заяву відповідачів про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано відповідачам термін для усунення виявлених недоліків заяви.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року заяву відповідачів про перегляд заочного рішення суду визнано неподаною та повернуто її заявникам.

11.12.2019 року до суду надійшла повторна заява відповідачів про перегляд заочного рішення суду, яка фактично містила відвід головуючій у справі судді.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року заявлений відповідачами відвід головуючій у справі судді було визнано необґрунтованим та заяву про відвід передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, а також зупинене провадження у справі до вирішення заяви про відвід по суті.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року у задоволенні заяви відповідачів про відвід головуючої у справі судді відмовлено.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року відновлено провадження у справі та ухвалою суду від цієї ж дати заяву відповідачів про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

23.12.2019 року до суду надійшла заява відповідачів про поновлення пропущеного процесуального строку у задоволенні якої ухвалою суду від 28.12.2019 року було відмолено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.02.2020 року апеляційну скаргу відповідачів на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2019 року повернуто скаржникам.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.02.2020 року відмовлено у прийнятті та повернуто апеляційну скаргу відповідачів на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги відповідачів на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року, апеляційну скаргу повернуто особам, які її подали.

13.04.2020 року до суду втрете надійшла заява відповідачів про перегляд заочного рішення суду від 27.08.2019 року.

Вимоги заяви мотивовано тим, що при ухваленні заочного рішення істотно порушено норми процесуального та морального права, незаконно визнано за позивачем право власності на 2/3 частини квартири, тому заочне рішення підлягає ретельному перегляду, оскільки є незаконним. Відповідачі на даний час позбавлені можливості апеляційного перегляду справи, враховуючи, що заочне рішення не переглядалось судом першої інстанції, тому апеляційні скарги відповідачів на заочне рішення суду повертаються їм, поскільки підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні. При цьому, Дніпровський районний суд м. Києва не відмовив у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, а залишив її без розгляду та ухвалою від 23.12.2019 року відмовив у поновленні пропущеного строку. Відповідачі вважають заочне рішення суду незаконним, в тому числі й в питанні розподілу судових витрат, таким, що ухвалене без наявності необхідних доказів. На думку відповідачів, участь позивача та третьої особи у справі під час судового розгляду мала бути обов`язковою, і суд мав застосувати до цих осіб процесуальний примус. Відповідачі вважають, що для ухвалення відповідного рішення не було доказів, а ні в матеріалах судової справи, а ні в матеріалах спадкової справи. Відповідачі просять скасувати заочне рішення, оскільки ним фактично здійснено крадіжку їх спадкового майна, на яке вони мають право за правом довічного утримання батька, докази про те, що відповідачі утримували батька до його смерті наявні у відповідачів, тому, на думку відповідачів, зазначене надає їм право на визнання за ними права власності на спадкову квартиру.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 підтримала вимоги своєї заяви про перегляд заочного рішення з підстав викладених у ній та додатково пояснила суду, що відбувся злочин/рейдерський напад на квартиру її батька, вхідні двері зняті та її з сестрою виселили, хоча вони утримували свого батька, натомість позивачка зі своїм представником вчиняють незаконні дії по незаконному рішенню суду. За твердженням відповідачки при ухваленні заочного рішення порушено процесуальні та моральні права, а в матеріалах спадкової справи відсутні необхідні документи. Відповідачі у справі доглядали свого батька, кормили, лікували, оплачували житлово-комунальні послуги та здійснили поховання батька. Саме за заявами відповідачів було відкрито спадкову справу, але у видачі свідоцтв про право на спадщину відповідачам було відмолено і нотаріус не реагував на їх звернення. З 2014 по 2018 рік нотаріус не отримував дані стосовно квартири з державного реєстру, натомість дублікати документів є підробленими. Родинні стосунки між позивачем та померлим не підтверджено та відповідних доказів нотаріусу не надано. За твердженням відповідачки, позивачка є невідомою їм особою, а складений заповіт є недійсним та потребує проведення експертизи. Позивачка не надала суду доказів родинних стосунків та довічного утримання померлого і померлий незаконно визначений як « ОСОБА_5 ». На думку відповідачки, під час розгляду справи слід здійснити запит до НАЗК щодо вчинення нотаріусом всіх нотаріальних дій. Також відповідачка пояснила, що вони із сестрою не хотіли брати участь в судовому засіданні, оскільки позивачка в суд не з`явилась, а вони клопотали про її особисту участь. Відповідачка вважає рішення суду незаконним та протиправним, і саме відповідачі мають бути визнані спадкоємцями в рівних долях по довіреності посвідченої нотаріусом, як остання воля померлого батька. З матір`ю позивачки у батька відповідачів були короткотривалі стосунки, а відповідачки перебували в інтернаті і аліментів на їх утримання померлий батько не платив. Лише за 4 роки до смерті батька з`явилась позивачка та, на думку відповідачів, підробила заповіт, і лише у 2018 році з`явилась до нотаріуса, а до суду взагалі не з`являлась.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позицію відповідачки ОСОБА_2 та додала, що батько не зміг би пережити того, що його діти шість років судяться. Треба щоб була справедливість і всі ці питання слід вирішити по людські.

Представник позивача в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви відповідачів про перегляд заочного рішення суду та просить залишити заяву без задоволення посилаючись на те, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і за його життя спірна квартира була приватизована. У спадкодавця було троє дітей, але заповіт стосовно квартири він залишив на позивачку, при цьому, станом на час смерті спадкодавця, відповідачки було пенсіонерками, отже мали право на обов`язкову частину. Всі троє дітей прийняли спадщину, але у видачі свідоцт про право на спадщину було відмовлено, оскільки дублікат свідоцтва про право власності на квартиру не зберігся, тому було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документу на квартиру. У зв`язку із наведеним позивачка звернулась з позовом до суду ураховуючи наявність заповіту на її ім`я та обов`язкову частку відповідачів у спадковому майні. При розгляді справи були досліджені всі докази, у тому числі оригінали документів були оглянуті в судовому засіданні. В межах розгляду справи було витребувано копію матеріалів спадкової справи, якими також підтверджуються вимоги позивача, і є доведеним, що іншим шляхом ніж в судовому порядку вирішити це питання не можливо. Відповідачки безпідставно вважають спадкову квартиру своєю в цілому, вони ухилялись від участі в судових засіданнях, але це є їхнім правом. Із позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно відповідачки не звертались, договір довічного утримання відсутній, тож підстав для перегляду заочного рішення немає.

Суд, вивчивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи перша заява відповідачів про перегляд заочного рішення суду від 16.09.2019 року із доповненням від 23.09.2019 року була визнана неподаною та повернута відповідачам, а друга заява від 11.12.2019 року залишена без розгляду.

Із третьою заявою про перегляд заочного рішення відповідачі звернулись 13.04.2020 року та клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відповідної заяви не подавали, що відповідно є однією з підстав для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

При цьому, суд дійшов висновку про необхідність розгляду заяви відповідачів про перегляд заочного рішення по суті за для дотримання основних засад (принципів) цивільного судочинства, передбачених ст. 2 ЦПК України, зокрема, і забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі повідомлялись належним чином про час та місце проведення судових засідань у справі. При цьому, відповідачі з`являючись до приміщення суду відмовлялись прийняти участь у судовому засіданні.

Посилання відповідачів на те, що така їх поведінка була викликана особистою відсутністю позивача та третьої особи у справі не є підставою для скасування заочного рішення суду та призначення справи до судового розгляду, оскільки в судовому засіданні, у якому відповідачі брали участь, у задоволенні клопотання про визнання явки обов`язковою протокольною ухвалою суду було відмолено.

Надивлячись на посилання відповідачів про подання ними відзиву на позовну заяву, судом було встановлено, що відзив на позовну заяву подано з порушенням вимог ст. 178 ЦПК України, зокрема в частині недотримання вимог про необхідність надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, у зв`язку із чим судом було постановлено протокольну ухвалу про розгляд справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України.

Стосовно посилань відповідачів на те, що вони не були повідомлені про розгляд справи 27.08.2019 року суд зазначає, що розгляд справи відбувався 23.08.2019 року і про час та місце розгляду справи у зазначену дату відповідачі були повідомлені, однак з`явившись до приміщення суду не забажали взяти участь в судовому засіданні. Суд 23.08.2019 року розглянувши справу видалився до нарадчої кімнати, по виходу з якої 27.08.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України вбачається, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно всіх наступних обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку сукупність обставин, наявність яких вказує на необхідність скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду відсутня, поскільки відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, з власної ініціативи не забажали прийняти участь у судовому розгляді, а поданий ними відзив на позовну заяву не відповідає положенням ст. 178 ЦПК України.

Крім того, у заяві відповідачів відсутні посилання на будь-які конкретні докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідачі посилаються на наявність утримання померлого батька з їх боку до смерті спадкодавця, однак сторона відповідачів не має договору довічного утримання, а саме по собі утримання спадкодавця не дає в даному випадку прав на спадкування та регулюється іншими нормами ЦК України стосовно можливості відшкодування таких витрат зі спадкоємця.

Питання обов`язкової частки відповідачів у спадковому майні рішенням суду дотримані.

Загалом посилання відповідачів на незаконність ухваленого рішення, порушення норм процесуального та матеріального права вказують на незгоду відповідачів із прийнятим рішенням та здійсненою судом оцінкою доказів у справі, тобто відповідачі фактично вдаються до переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при прийнятті рішення, що є підставою для апеляційного оскарження рішення суду, а не для перегляду заочного рішення судом першої інстанції.

Відповідачі вказують, що заповіт є недійсним однак відповідачі в межах визначено процесуального строку не звертались до суду із зустрічною позовною заявою про визнання заповіту недійсним, та наголошуючи про необхідність проведення експертизи заповіту не зазначають в чому саме має полягати судова експертиза і на які питання має дати відповідь висновок експерта стосовно заповіту.

Загалом посилання сторони відповідача не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 261, 288, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року у справі №755/306/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів від дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до п. 3 Розділу 12 «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали суду складений 05.06.2020 року.

Суддя -