Справа № 646/3036/20
№ провадження 2-о/646/80/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарях Узденовій Л.Р.,

Славгородській К.В.,

Саламаха В.О.

за участі: заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представників заінтересованих осіб

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якого просить:

1) заборонити ОСОБА_3 перебувати в місті проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців;

2) заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців;

3) обмежити ОСОБА_3 спілкування з малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом заборони спілкування з дітьми без присутності уповноваженого представника Служби у справах дітей по Основ`янському району строком на шість місяців.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує на те, що перебувала із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . У шлюбі народились: ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_6 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка ОСОБА_5 . Вона, діти і заінтересована особа продовжують мешкати в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом останнього року вона і діти піддаються фізичному і психологічному насиллю з боку ОСОБА_3 . Вона неодноразово зверталась до поліції із заявами про вчинення останнім кримінальних правопорушень стосовно неї.

Заявник в судовому засіданні наполягала на видачі обмежувального припису та додатково пояснила, що з боку ОСОБА_3 вона піддається всім можливим видам насилля: фізичному, психологічному, економічному і сексуальному. Так, він спричиняв їй тілесні ушкодження, систематично він вчиняє сварки, які відбуваються в присутності дітей, не сплачує аліменти, примушує до сексуальних відносин.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні категорично не погодився з доводами заявника і пояснив, що між ним і дружиною тривалий час існують неприязні стосунки. Більше року вони з дружиною припинили сімейні відносини. Проте він любить своїх дітей, приймає участь у їхньому вихованні. Яких-небудь дій: фізичного чи психологічного насилля, щодо дружини або дітей він не вчиняв, тому законні підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради залишила розгляд заяви на розсуд суду.

Суд, вислухавши заявника, заінтересовану особу, їхніх представників, дослідивши матеріали заяви та надані учасниками докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02 липня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року. Від шлюбу вони мають дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Як зазначено заявником, вони, всі четверо, проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира на праві власності належить матері заінтересованої сторони - ОСОБА_7 .

Між колишнім подружжям склалися неприязні відносини.

Доказуючи наявність домашнього насилля з боку ОСОБА_3 щодо родини, заявник посилається на:

- консультативний висновок лікаря-спеціаліста від 12.05.2020 про наявність у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень;

- висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 12.05.2020 №455-2020;

- рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 про розірвання шлюбу;

- копії власних заяв про вчинення ОСОБА_3 стосовно неї протиправних дій;

- ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.08.2019;

- ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.11.2019;

- інформації начальника Основ`янського ВП ГУНП України в Харківській області щодо заяв ОСОБА_1 ;

- інформацію про наявність справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за вчинення домашнього насилля;

- розрахунок заборгованості по аліментам;

- витяг з Єдиного реєстру боржників та інше.

Відповідно до п.3, п. 6, п. 7, п. 8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Оцінюючи письмові докази долучені заявником, в якості підтвердження звернення до працівників поліції з приводу застосування до неї зі сторони ОСОБА_3 психологічного та фізичного насильства, а також кримінальних правопорушень, суд вважає, що самі по собі звернення з відповідними заявами не можуть підтвердити факт застосування такого насильства.

В своїй заяві від 11.05.2020 ОСОБА_1 стверджувала, що ОСОБА_3 наніс їй удари руками по голові, обличчю, по ухам, в живіт.

Згідно консультативного висновку лікаря-спеціаліста від 12.05.2020 у ОСОБА_1 наявні тілесні ушкодження у вигляді забоїв лобної ділянки, обличчя, черевної стінки, забій нижньої щелепи.

В той же час, згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи від 12.05.2020 №455-2020, зробленого в той же день, наявність зазначених тілесних ушкоджень не підтверджена, а тільки виявлені синці на задній поверхні лівого плеча у нижній треті, у ділянці правої ліктьової ямки.

Обставини виникнення у заявника зазначених синців є предметом досудового розслідування, яке не завершено.

Як зазначено самим заявником, кримінальні провадження, відкриті на підставі її заяв за увалами слідчих суддів, на теперішній час не завершені, підозра у цих кримінальних провадженнях ОСОБА_3 не оголошувалась.

Складений стосовно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП від 14.10.2019 був повернутий постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року і його подальша доля не відома.

Тобто, відсутні підстави для висновку про наявність фактів спричинення заінтересованою особою заявнику тілесних ушкоджень.

Таким чином, до заяви про видачу обмежувального припису не додано доказів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вказані правопорушення, з доданням відповідного рішення (постанови, вироку) суду, тобто відсутні докази вчинення фізичного насилля в сім`ї.

Суд вважає безпідставними твердження заявника про встановлення факту домашнього насилля в рішенні Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 про розірвання шлюбу, оскільки у ньому про факти застосування фізичного та психологічного впливу зазначено тільки у частині обґрунтування позивачем своїх вимог. Суд наявність домашнього насилля не встановлював, прийшов до висновку про припинення сторонами шлюбних відносин і неможливості їхнього примирення.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відзначили факт неприязних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проте заперечували можливість протиправної поведінки останнього відносно колишньої дружини і дітей. Відзначали, що влітку 2019 року заявник ставила ОСОБА_3 умови про надання їй у власність житла чи грошових коштів для придбання такого.

Заявник суду підтвердила, що приблизно на початку літа 2019 року вона запропонувала ОСОБА_3 у рахунок майбутніх аліментів переоформити квартиру на її ім`я, у чому він відмовив.

Суд вважає необхідним відзначити, що за виключенням однієї заяви, всі інші заяви про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насилля, подані заявником після зазначеної вище відмови.

Покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про знаходження ОСОБА_1 протягом останнього року у пригніченому стані, не можуть бути, окремо від інших, доказами наявності домашнього насилля, а сприймаються судом як доказ наявності неприязних відносин між колишнім подружжям.

Зазначений висновок суду підтверджується і відеозаписами подій в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , наданих заявником.

Як вбачається із зазначених відеозаписів, які за інформацією заявника виготовлені ще до розірвання шлюбу, на них зафіксовано спілкування ОСОБА_1 і дітей з батьком ОСОБА_3 . Слід відзначити, що у зафіксованих епізодах останній можливо знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проте його поведінка не була агресивною, вів він себе спокійно, спілкуючись з членами родини використовував тільки нормативну лексику. В той же час, заявник ОСОБА_1 виказувала йому свою неповагу, зневажливе ставлення, в чому її підтримували діти.

Таким чином, аналіз відеозаписів свідчить про тривале існування неприязних стосунків між колишнім подружжям, в яких активну позицію займала заявник.

Крім того, виходячи із наведених доказів, суд критично ставиться да показів ОСОБА_6 , який стверджував, що приблизно кожні два дні батько вчиняє сварки з матір`ю, і приблизно кожну другу сварку застосовує до неї фізичне насилля, що він є ініціатором сімейних скандалів.

В той же час, свідок звернув увагу на те, що стосовно дітей батько ніколи насилля не вчиняв.

На одному з вище зазначених відеозаписів зафіксована розмова ОСОБА_3 , яка відбулась за подружнього життя, на якій він міркує про те, що дружина повинна мати сексуальні відносини із чоловіком, а не із сторонніми чоловіками. При цьому ознаки примушення відсутні.

На розсуд суду, така позиція ОСОБА_3 , як чоловіка що проживає у шлюбі, не може сприйматись як сексуальне насилля, в розумінні п.15 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Факт наявності заборгованості по сплаті аліментів не може в даному випадку свідчити про застосування фізичного, психологічного чи економічного домашнього насилля. Заявником не спростовувались твердження ОСОБА_3 що про наявність аліментних зобов`язань йому стало відомо тільки під час розгляду цієї заяви. Участі у розгляді позовної заяви про стягнення аліментів він не приймав, повістки суду чи виклики державного виконавця - не отримував.

Слід відзначити, що за свідченнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заявник ОСОБА_1 має високий дохід, що на розсуд суду, виключає факт економічного насилля.

Крім того, заінтересованою особою надано докази участі у вихованні дітей, спільного відвідування дитячих садків, лікарів.

Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Статтею 3506 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Враховуючи те, що заявником не надано суду належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 або малолітніх дітей домашнього насильства, а отже і не доведено, що ОСОБА_3 є кривдником своєї дружини та дітей.

Також, заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно ОСОБА_3 обмежувального припису.

При цьому суду не надано жодних доказів, щодо внесення зазначених випадків до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства та притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ознаками статті 1732 КУпАП, чи кримінальної відповідальності, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4,13, 82, 263, 265, 3501- 3508 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного судупротягом 30 днів з дня проголошення рішення через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: Єжов В.А.