Єдиний унікальний номер 236/887/20
Номер провадження 22-ц/804/1976/20
Номер провадження 22-ц/804/1976/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 березня 2020 року (ухвалену під головуванням судді Бєлоусова А.Є.) у цивільній справі №236/887/20 за позовом ОСОБА_1 до Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зняття арешту накладеного на все його нерухоме майно, накладеного постановами державних виконавців Червоногвардійського відділу ДВС Макіївського МУЮ від 25.09.2009 року, від 10.05.2011 року, від 16.02.2012 року, у рамках виконавчих проваджень №15550795, № 26402397, №31268793, які були відкриті за виконавчим листом №2-182 від 26.02.2009 року. В обґрунтування посилався на те, що станом на 28.01.2020 року відповідно до листа №943 Червоногвардійського ВДВС м. Макіївки відкритих виконавчих проваджень щодо нього не має.

Вважає, що державними виконавцями було порушено його право на вільне розпорядження своїм майном, оскільки ними не знято арешти, накладені на це майно у виконавчих провадженнях, які закриті.

Просив зобов`язати відповідача зняти арешти нерухомого майна, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Краснолиманського міського суду від 13 березня 2020 року цивільну справу передано на розгляд іншого суду, а саме Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку із порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про місцезнаходження майна, яке належить позивачу у м. Макіївці, а отже і про виключну підсудність спору. Звертає увагу, що він з 2014 року фактично проживає у м. Київ, був прописаний у м. Макіївка, однак не мав у власності на території міста ніякого нерухомого майна.

Крім того вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що предметом позову є «не знаття арешту», а «зобов`язання відповідача вчинити певні дії», оскільки державний виконавець Червоногвардійського ВДВС у м. Маківка щоразу повертаючи виконавчий лист стягувачу, не зазначив про зняття арешту.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ч. 13 ст. 7 ЦПК України якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позов про зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна пред`явлено до юридичної особи - Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у м. Макіївці, позивачем зазначено адресу цієї установи: Донецька область, м. Лиман, вул. Пушкіна, 12-Б.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що постановами державних виконавців Червоногвардійського відділу ДВС Макіївського МУЮ від 25.09.2009 року, від 10.05.2011 року, від 16.02.2012 року накладено арешт на все належне йому нерухоме майно.

На його звернення Червоногвардійський ВДВС м. Макіївки повідомив, що станом на 28.01.2020 року відкритих виконавчих проваджень щодо нього не має, що дає підстави для зняття арешту із належного йому нерухомого майна.

Частиною 2 статті 30 ЦПК встановлено виключну підсудність,та те, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Передаючи справу на розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, суд першої інстанції виходив із того, що на час накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 він був зареєстрованим у Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області, а отже і ймовірним місцем знаходження основної частини нерухомого майна позивача є Червоногвардійський район м. Макіївки.

Проте судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно у Реєстрі відсутні відомості щодо наявності зареєстрованого нерухомого майна позивача.

За таких обставин висновок суду першої інстанції зроблений на припущеннях, підтвердження наявності нерухомого майна та місця його знаходження відсутні, а тому відсутні підстави для застосування положень ст.30 ЦПК України до з`ясування місця знаходження нерухомого майна позивача,про зняття арешту з якого він ставить питання.

Таким чином підстави для передачі позову на розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки нічим не підтверджується наявність нерухомого майна позивача у Червоногвардійському районі м. Макіївки. А ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 368,369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Краснолиманського міського суду від 13 березня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: