Справа № 428/5355/20
Провадження №2/428/1892/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є колишніми власниками квартири, які незважаючи на відчуження належного їм на праві власності жилого приміщення позивачу, станом на теперішній час, залишаються зареєстрованими в квартирі, хоча право користування квартирою втратили та зобов`язувались знятися з реєстраційного обліку в квартирі до 01.07.2020р. Факт наявності реєстрації відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 вільно здійснювати права розпоряджання та користування своїм майном. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовляються. Тому, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2020р. серії НОМЕР_1 , посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В., зареєстрованим в реєстрі за №827, ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 23.06.2020р., виданої відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку від 23.06.2020р. за №9329, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 24.06.2020р. набув у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою залишилися зареєстрованими колишні власники - відповідачі ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 . Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрати права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сім`ї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.н. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.н. НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя