Справа № 199/857/20
РІШЕННЯ

іменем України

16.07.2020

м. Дніпро

справа №199/857/20

провадження № 2/199/968/20

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

за участю секретаря Столяренко А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Пашніної А. В. ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач перебував з ним у трудових відносинах. 27.04.2018 ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, у неробочий час, заволодів автомобілем VOLVO FH12, державний номерний знак НОМЕР_1 , без законних на те підстав та о 23 год. 30 хв. потрапив у ДТП, що підтверджується копіями адміністративних протоколів серії БД НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 від 28.04.2020. Відповідач здійснив аварійну ситуацію, що призвело до пошкодження транспортного засобу. У зв`язку з тим, що автомобіль VOLVO FH12 , державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 на праві власності, останньому було завдано матеріальну шкоду. Враховуючи те, що у відповідача на час скоєння ДТП були відсутні законні підстави для користування автомобілем, шкода автомобілю була завдана відповідачем не при виконанні трудових (службових) обов`язків. Вартість матеріального збитку складає 202047,99 грн. відповідно до висновку експертного дослідження №5546/1 від 23.05.2018. Зі змісту пояснення відповідача вбачається, що він визнає свою вину у завдані шкоди шляхом спричинення дорожньо-транспортної пригоди під час керування службовим автомобілем. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 202047,99 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2020,48 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16 липня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Бєлік А.С. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у ньому. Додатково зазначив, що наявні в матеріалах справи докази заподіяної шкоди відповідачем, його вини та розмір збитку визначений судовим експертом, вказують на доведеність позивачем предмету спору на підставі належних та допустимих доказів. Зазначив, що сума збитку визначена на підставі багатьох методик, нормативних актів та показників. Питання страхування та відшкодування збитку пред`явлено саме до відповідача, так як він є винною особою. У позивача, як потерпілого та кредитора, є право вільного вибору способу здійснення свого права у відшкодуванні нанесеної йому шкоди. У зв`язку з обставинами нанесення шкоди, позивач пред`являє вимогу саме до особи, яка безпосередньо винна у нанесенні шкоди та вина якої встановлена судом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Пашніна А.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримавши наданий суду відзив, в якому зазначила, що дійсно, відповідач тривалий час офіційно працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якості водія, на належному позивачу автомобілі марки VOLVO FH12. Після дорожньо-транспортної пригоди, для визначення вартості відшкодування збитків власнику авто, відповідач звертався до спеціалістів на СТО, де йому повідомили, що відновлювальна вартість пошкоджень складає суму приблизно в 56 000,00 - 60 000,00 грн., а вартість такого самого авто - 4 000,00 - 5 000,00 доларів США. Додатково вказала, що в позовній заяві та доданих до неї документів, відсутні будь-які посилання на те, що позивач звертався до страхової компанії для отримання страхових сум, також відсутні відомості, що вищевказаний автомобіль було застраховано та чи отримував взагалі позивач кошти від страхової компанії. Проте, відповідачу відомо, що автомобіль було застраховано, а тому позивач міг отримати кошти від страхової компанії та отримати виплати достатні для відновлення автомобіля. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає, що позивач зловживає своїми правами та намагається стягнути кошти з відповідача, які відповідач відшкодував позивачу шляхом проведення ремонту автомобіля за власні кошти, а тому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.55-56).

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, допитавши експерта-автотоварознавця Крутінь В.І., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_2 працював на посаді водія у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Автомобіль VOLVO FH12 , державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.22).

27 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №452076 від 28.04.2018, яким встановлено, що 27.04.2018 о 23 годині 30 хвилин в с.Лобойківка на перехресті автодоріг Н-31 та Т-0414, водій ОСОБА_2 керував автомобілем VOLVO FH12 , державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом Guhur НОМЕР_6 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Відволікся від керування та здійснив наїзд на перешкоду (паркан), чим порушив п.п.2.5,1.5, 2.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень (а.с.23,24).

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 по справі №192/1017/18 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення передбачено ч.1 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП (а.с.6).

Постанова суду набрала законної сили та відповідно ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №5546/1 від 23.05.2018, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля VOLVO FH12, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 18.05.2018, станом на завершення виконання даного дослідження, складає 202047,99 грн. (а.с.7-19).

В судовому засіданні було допитано експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 , який повідомив, що огляд транспортного засобу було проведено за клопотанням ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Під час дослідження експерт використовує спеціальну літературу, в тому числі і «Бюлетень автотоварознавця», який є актуальним на час дослідження, про що зазначено у висновку. Крім того, при оцінці матеріального збитку враховується вартість оригінальних запчастин на час дослідження. Зазначив, що для складення висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ було використано нормативні акти, методики, літературу та інші інформаційні джерела, які актуальні на час проведення дослідження. Висновок №5546/1 від 23.05.2018 підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку

Згідно п.7 ч.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем доведено факт, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль марки VOLVO FH12 , державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася з вини ОСОБА_2 , а отже матеріальна шкода заподіяна позивачу з вини чи внаслідок неправомірних дій останнього має бути відшкодована в повному обсязі.

Суд не може погодитися з посиланнями представника відповідача Пашніної А.В. щодо безпідставності позовних вимог, оскільки відсутні докази попереднього звернення позивача до страхової компанії, оскільки судом встановлено і підтверджується постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 по справі №192/1017/18, що під час скоєння ДПТ відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задовлення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача мтаерільної шкоди в розмірі 202 047,99 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то на підтвердження понесення таких витрат належних доказів стороною позивача не надано.

Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 2020 грн. 48 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 202 047 (двісті дві тисячі сорок сім) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) грн. 48 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання - АДРЕСА_3 .

Суддя О.Б.Подорець