Справа № 456/69/20
Провадження № 2/456/572/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дії, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звернулися до суду з позовом до відповідачів у якому просять визнати дії АТ «Львівгаз» по встановленню загальнобудинкового лічильника газу для обліку спожитого газу на будинку АДРЕСА_1 . Зобов`язати АТ «Львівгаз» оснастити жителів будинку АДРЕСА_1 саме: ОСОБА_1 - кв . АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 - кв . АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 - кв АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 - кв . АДРЕСА_6 , ОСОБА_6 -кв. АДРЕСА_7 , ОСОБА_5 - кв . АДРЕСА_8 , ОСОБА_7 - кв . АДРЕСА_9 , ОСОБА_8 - кв . АДРЕСА_10 , ОСОБА_11 - кв . АДРЕСА_11 , ОСОБА_9 - кв . АДРЕСА_12 , ОСОБА_10 -кв. АДРЕСА_13 , як споживачів природного газу індивідуальними лічильниками газу та встановити їх за адресою: АДРЕСА_14 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 АДРЕСА_13 . Також просять зобов`язати ТОВ «Львівгаз збут» зробити перерахунок спожитого газу жителям багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_15 , згідно фактичних показів загальнобудинкового лічильника станом на 01.01.2020 року та здійснювати нарахування за спожитий газ за встановленими нормами так як в будинку за адресою: АДРЕСА_16 , поки не будуть встановлені індивідуальні лічильники газу.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що станом на 25.11.2019 вони як мешканці будинку АДРЕСА_1 , отримують рахунки від відповідача за отриманий спожитий природний газ за даними загальнобудинкового лічильника газу. Згоди на встановлення даного лічильника газу мешканці вказаного будинку не давали. Крім цього, за даними показниками загальнобудинкового лічильника газу є розбіжності із показниками нарахування, які розподіляються між мешканцями будинку та значно перевищують дані за спожитий газ. Від імені мешканців багатоквартирного будинку 11.06.2019 у ПАТ «Львівгаз» Стрийське відділення та 18.06.2019 в АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» було скеровано заяви про вчинення дій щодо відключення загальнобудинкового лічильника газу та встановлення індивідуальних лічильників. Однак на дані звернення АТ «Львівгаз» 24.06.2019 надав негативну відповідь за № 79008-ЛВ-7436 -0616 пославшись на норми Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно яких суб`єкти господарювання, що

здійснюють розподіл природного газу відповідній території зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках в яких газ зокрема тільки для приготування їжі -до 01.01.2018.

Окрім цього, згідно ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку передбаченому цією статтею, зокрема щодо надання згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника. Якщо у багатоквартирному будинку створено об`єднання співвласників проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно з законом, що регулює діяльність ОСББ. Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками. Однак рішення про встановлення загальнобудинкового лічильника газу від імені їх ОСББ «50 років УПА11» не приймалось, протоколом не оформлялось, що також підтверджує ненадання згоди на встановлення лічильника.

Таким чином вважають що позиція відповідачів щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу, відмова у встановлені індивідуальних лічильників газу, проведення нарахування вартості спожитого газу на підставі незаконно встановленого лічильника порушує їх конституційні права і права передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду з даним позовом.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, однак надіслали на адресу суду заяви, згідно яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, а позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Уповноважений представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у судове засідання, яке було призначено за його ж клопотанням у режимі відеконференції не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив. Однак надіслав на адресу суду відзив на позовну заву, згідно якого просив суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з його безпідставністю. В обґрунтування поданих заперечень, зокрема щодо вимоги про визнання дій АТ «Львівгаз» по встановленню загальнобудинкового лічильника газу протиправним, покликався на те, що на момент прийняття в експлуатацію будинкового вузла обліку у будинку АДРЕСА_1 (листопад 2017) діяла чинна на той час редакція ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 01.10.2015, яка не містила вимоги до суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території оснащувати споживачів природного газу - фізичних осіб індивідуальними лічильниками газу, а також щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку у порядку, визначено ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Вказані вимоги були внесені в Закон шляхом доповнення ст. 2 новою частиною згідно із Законом України №2260-VІІІ від 21.12.2017. Таким чином АТ «Львівгаз» встановлюючи загальнобудинковий лічильник газу не порушувало чинного на момент такого встановлення законодавства та договірних зобов`язань, тому дії такого були спрямовані виключно на забезпечення обліку природного газу побутових споживачів, з метою недопущення припинення розподілу природного газу, та відповідно такі дії не можна визнати неправомірними.

Щодо вимоги про зобов`язання АТ «Львівгаз» оснастити позивачів індивідуальними лічильниками газу, то у відповідності до Закону України «Про комерційний облік природного газу» АТ «Львівгаз» зобов`язаний встановити позивачам вказані лічильники однак строк виконання даного зобов`язання встановлений до 01.01.2021. Тому вимога позивачів є передчасною та не може бути задоволена.

Відносно зобов`язання ТОВ «Львівгаз збут» здійснити перерахунок, то зазначив, що інформацію щодо обсягів споживання природного газу ТОВ «Львівгаз збут» отримує щомісяця від оператора ГРМ, а саме АТ «Львівгаз», а тому такий не може здійснювати розрахунок спожитого газу та його обсяги у відповідності до встановлених норм споживання, оскільки це знаходиться поза межами його компетенції, як постачальника природного газу, відповідно до вимог чинного законодавства та типового договору.

Уповноважений представник ТОВ «Львівгаз збут» у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 проживають у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , є власниками та співвласниками квартир у вказаному будинку та відповідно є споживачами з отримання природного газу за вказаною адресою, що стверджується відповідними свідоцтвами про право власності на житло./а.с 111-123/.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року № 850 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу» ПАТ «Львівгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Львів та Львівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

Відповідач - оператор ГРМ, з листопада 2017 року постачає природний газ позивачам - споживачам природного газу, які регулярно оплачували рахунки за надані послуги з газопостачання.

11.06.2019 на адресу ТОВ «Львівгаз збут» Стрийського РВ та 18.06.2019 голові правління АТ «Оператор газарозподільної системи «Львівгаз» споживачами, що мешкають в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 було направлено звернення від імені об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «50 років УПА, 11» з вимогою про відключення загальнобудинкового лічильника від газової системи будинку, а також встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу, що дозволить визначити обсяги спожитого газу кожним окремим споживачем./а.с.41-42/

Листом АТ «Львівгаз» від 24.06.2019 року № 79008-ЛВ-7436-0619, адресованого об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «50 років УПА, 11» повідомлено, що особливості встановлення лічильників газу споживачам визначається Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону (у редакції до набуття чинності змін, внесених Законом України від 21.12.2017 № 2260-VІІІ) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були забезпечити встановлення лічильників газу для населення що проживає у квартирах та приватних будинках у яких газ використовується зокрема тільки для приготування їжі - до 01.01.2018. Тому, згідно інвестиційних програм які затверджені НКРЕКП для газорозподільних підприємств по всій території України, для обліку спожитого газу за адресою: АДРЕСА_17 було встановлено будинковий газовий лічильник, що не суперечить вимогам Закону у редакції, що діяла на момент встановлення загальнобудинкового лічильника газу.

Окрім цього роз`яснено, що у відповідності до вимог п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання у умовах використання лічильників природного газу (будинкових) затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2002 №620 - у разі незгоди власника квартири(будинку) розраховуватись за спожитий природний газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру(будинок) за власні кошти./а.с.46/

В подальшому позивачі звернулись до відповідача ПАТ «Львівгаз» в індивідуальному порядку із заявами, однак отримали відповідь аналогічного змісту, як у листі від 24.06.2019./а.с.,43,98-110, 144/

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст. 21 Закону № 1023-XII права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п. 3, 4, 7 ч.1 ст. 21 Закону № 1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Як зазначено у ч.1 ст. 30 Закону № 1875-IV державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI, у редакції від 12.01.2018 - чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3533-VI).

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Установлено, що АТ «Львівгаз» є оператором ГРМ.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону № 3533-VI суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

У судовому засіданні встановлено той факт, що позивачі є споживачами природного газу, а відповідач АТ «Львівгаз» - оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498 (далі - Типовий договір), цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Судом встановлено, що позивачі приєднались до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та відповідно щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Заборгованості за послуги з надання газу та спожитий об`єм природного газу за позивачами відсутня. Доказів на спростування вищенаведеного факту відповідачем не надано та такий не спростовано у поданому відзиві.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору АТ «Львівгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У ч.1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.03.2017 року № 367 «Про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для ПАТ »Львівгаз» до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу було затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню.

На підставі вищенаведеного, враховуючи той факт, що позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильника газу, у тому числі безпосередньо індивідуального, заборгованість з оплати за послуги газопостачання за такими відсутня, протилежних аргументів представником відповідача у відзиві на позов не наведено та не долучено відповідних доказів, тому суд приходить до висновку, що відповідач АТ «Львівгаз» зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до ч. 1 т. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» - забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керується ч.1 ст.3 Закону № 3533-VI, згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Доводи представника відповідача у поданому відзиві про те, що права позивачів не були порушені, оскільки термін виконання зобов`язання по встановленню лічильників визначений Законом до 01.01.2021 є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Зокрема у судовому засіданні встановлено, що позивачі висловили своє волевиявлення на встановлення індивідуальних лічильників газу. Однак відповідач відмовив таким у задоволені їх заяв зазначивши про можливість встановлення індивідуальних лічильників за свій рахунок. Однак така відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники суперечить вимогам законодавства та порушує права позивачів. З урахуванням вимог ст. 5 Закону України «Про захист прав споживача» та ст. 2 «Про житлово - комунальні послуги» волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.

Суд приходить до переконання, що задоволення волевиявлення позивачів буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово - комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню. Встановлення позивачам індивідуальних лічильників буде забезпечувати оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 214/2435/17, а також у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 552/3477/19 та від 27.05.2020 у справі № 263/15822/17-ц, які у суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином позовні вимоги у частині зобов`язання АТ «Львівгаз» встановити у належних позивачам квартирах - АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_18 індивідуальні лічильники газу, як побутовим споживачам газу, підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог у частині визнання дії АТ «Львівгаз» по встановленню

загальнобудинкового лічильника газу для обліку спожитого газу на будинку АДРЕСА_1 , то такі задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Так матеріалами справи встановлено, та таке не заперечувалось сторонами по справі, що загальнобудинковий лічильник було встановлено у будинку АДРЕСА_1 у листопаді 2017. Тобто, на момент його встановлення діяв Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 у редакції від 01.10.2015, яка не містила вимог до суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території оснащувати споживачів природного газу - фізичних осіб індивідуальними лічильниками газу, а також щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку. Вказані позивачами норми були внесені у Закон шляхом доповнення ст. 2 частиною 2 у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу від 21.12.2017, який набрав чинності 20.01.2018.

Окрім цього, ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» на момент встановлення загальнобудинкового лічильника не передбачала необхідності отримання згоди на встановлення ЗВОГ. Стаття 10 вищевказаного Закону була доповнена п. 9 згідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги», який був прийнятий 09.11.2017, однак набрав чинності 10.12.2017.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені нормативно - правові акти, суд приходить до обґрунтованого висновку, що твердження позивачів про те, що загальнобудинковий лічильник було встановлено без згоди об`єднання співвласників будинку не заслуговують на увагу, будь яких інших доказів на порушення норм чинного законодавства зі сторони АТ «Львівгаз» під час встановлення загальнобудинкового лічильника у будинку АДРЕСА_1 позивачами не надано та таких у судовому засідання не здобуто, у зв`язку з чим позовні вимоги у частині визнання дій АТ по встановленню загальнобудинкового лічильника неправомірними задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання ТОВ «Львівгаз збут» зробити перерахунок спожитого газу жителям багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 , згідно фактичних показів загальнобудинкового лічильника станом на 01.01.2020 року та здійснювати нарахування за спожитий газ за встановленими нормами так як в будинку за адресою: АДРЕСА_16 , поки не будуть встановлені індивідуальні лічильники газу. На підтвердження вищевказаних позовних вимог позивачами не долучено жодного належного, допустимого та достовірного доказу у розмініні ст. 77-79 ЦПК України.

Так Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання у умовах використання лічильників природного газу (будинкових) затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2002 №620 визначено порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання загальнобудинкових вузлів обліку природного газу, які складаються, зокрема, з лічильника природного газу та засобу дистанційної передачі даних (далі - будинковий вузол обліку) на будинок (групу будинків).

Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються:1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу:

для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників;

для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

Пунктом 7 Тимчасового положення встановлено, що якщо після зняття фактичних показань квартирних лічильників газу у наступних розрахункових періодах виявлено різницю між нарахованими та фактичними обсягами споживання газу (з урахуванням показань квартирних лічильників газу), вона розподіляється між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості зареєстрованих осіб. Такий перерахунок проводиться в періоді, в якому виявили різницю

Однак позивачами не надано доказів того, що ними подавались відповідні заяви про здійснення перерахунку за надані послуги з газопостачання та що у задоволенні такої заяви відповідачем було відмовлено, не долучено жодних доказів у якому періоді виявлено різницю у обсягах споживання газу.

Суд звертає увагу позивачів на той факт, що справляння плати за нормами споживання за наявності у споживача лічильника газу не допускається, крім передбачених законодавством випадків.

У зв`язку з наявністю у будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового вузла обліку природного газу (лічильника газу), за яким АТ «Львівгаз», з листопада 2017 року здійснюється облік природного газу відповідно до вимог Положення №620, відсутні правові підстави для здійснювати нарахування за спожитий газ за встановленими нормами так як в будинку за адресою: АДРЕСА_16 , поки не будуть встановлені індивідуальні лічильники газу та здійснення відповідного перерахунку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 до акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дії задоволити частково.

Зобов`язати акціонерне товариство оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (код ЄДРПО 03349039) оснастити жителів будинку АДРЕСА_1 як побутових споживачів природного газу індивідуальними газовими лічильниками та встановити їх: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_19 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_20 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_21 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_22 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_23 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_24 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_25 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_26 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_27 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_28 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_29 ).

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. М. Янів