Номер провадження 2/754/4298/20 Справа №754/2552/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, індексу інфляції та 3 % річних за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до про стягнення суми боргу, індексу інфляції та 3 % річних за договором позики.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.10.2017 року він особисто передав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 1300 доларів США, що на даний час за курсом НБУ становить 31 629,00 грн., про що відповідачем було надано відповідну розписку. Термін повернення коштів було визначено в один рік до 21.10.2018 року

Як зазначає позивач, відповідач у передбачений угодою строк вказану суму не повернув, свої зобов`язання за договором не виконав.

Посилаючись на викладені обставини, а також положення ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача основну суму боргу в розмірі 31 629 грн., 3 % річних в розмірі 1268,67 грн., індекс інфляції в розмірі 2562,95 грн., а всього 35 460,60 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.02.2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Порядок вручення судових повісток визначено ст.ст.128, 130 ЦПК України, а також п.п.99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року.

Таким чином, повідомлення відповідача про час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання здійснювалося відповідно до вимог закону.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, обізнаність відповідача про знаходження справи в провадженні суду та її предмет, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним, а тому вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, відповідно якої відповідач отримав у позивача суму в розмірі 1300 доларів США строком на 1 рік зі сплатою відсотків в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

За правилами ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Як встановлено ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти у визначений строк не повернув.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Суд звертає увагу і на те, що відповідач, будучи достовірно обізнаним про час та місце розгляду справи та маючи достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, відзиву на позовну заяву не подав, розрахунки позивача належним чином не спростував.

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 31 629,00 грн., що є еквівалентом 1300 доларів США за курсом НБУ.

Також, виходячи з положень ст.625 ЦК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 2562,95 грн. Зазначена сума боргу та штрафних санкцій відповідачем не спростована. Відтак, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за час прострочення сплати суми боргу в розмірі 1268,67 грн., то в цій частині позовних вимог належить відмовити, оскільки 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України стягуються у разі, якщо договором позики не встановлено іншого розміру відсотків. Як же вбачається з договору позики, укладеного між сторонами, в ньому визначено розмір відсотків, а тому положення ст.625 ЦК України в цій частині не можуть бути застосовані.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 510, 512, 514, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ватутінським РУГУ МВС України в м.Києві 16.09.1999 року, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , суму боргу за розпискою від 20.10.2017 року в розмірі 31629 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 2562,95 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: