Дата документу 23.06.2020 Справа № 333/7104/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/7104/19 Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
№ 22-ц/807/1666/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Полякова О.З.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню особу, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню особу, що продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що він продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач по справі є його батьком, який за рішенням суду повинен був сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення ним повноліття. На цей час він є студентом 3 курсу Харківського національного університету радіоелектроніки Міністерства освіти та науки України, КІУ факультету, денної форми навчання. Його повністю утримує матір - ОСОБА_3 . Відповідач не сплачував аліменти і на цей час не допомагає матеріально.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше як до досягнення 23-х років, починаючи з 12.12.2019 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 12.12.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , про що свідчить Свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції (а.с. 7).

Згідно довідки № 2875 від 09.09.2018 року ОСОБА_2 є студентом 3-го курсу, Харківського національного університету радіоелектроніки Міністерства освіти та науки України, КІУ факультету, денної форми навчання, бюджетна основа, стипендію не отримує (а.с. 15).

Він хоча і досяг повноліття, але посилається на те. що продовжує навчання, а відтак потребує допомоги з боку батька.

З розрахунку заборгованості по аліментам від 12.04.2018 року, ОСОБА_1 станом на 12.04.2018 року має борг в розмірі 112 021 грн. 62 коп. (а.с. 18-19). За весь період сплати аліментів (з 2005 року по 2018 рік) відповідач жодного разу не виконав свого зобов`язання по аліментам.

ОСОБА_1 працює на посаді інженера-будівельника у ТОВ «Юзефо-Миколаївська біогазові компанія», за період з 01.08.2019 року по 31.01.2020 рік без урахування стягнення отримав дохід в розмірі 65 320, 00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує наявності заборгованості, яка виникла ще коли син був неповнолітнім, зазначає про те, що планує її погашати.

натомість наявність заборгованості як невиконаного обов`язку по утриманню дитини не є поважною причиною для звільнення від утримання повнолітньої дитини.

Відповідач посилається на те, що він має на утриманні ще одну дитину яка є неповнолітньою, а сам він, як зазначив в апеляційній скарзі, працює у довгостроковому відрядженні та орендує квартиру для своєї сім`ї.

Такі доводи не є переконливими для звільнення відповідача від утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Адже відповідач є працездатною особою, тривалий час не виконував свої обов`язки щодо утримання позивача у період його неповноліття, працює та отримує заробітну плату.

Та обставина, що він має іншу дитину, яку повинен утримувати та винаймати житло, може бути лише підставою для зменшення розміру аліментів, які просив стягнути позивач.

Судом першої інстанції ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 12.12.2019 року.

Таке рішення не відповідає положенням закону щодо визначення як розміру, так і часу сплати аліментів.

Так, законом не передбачено стягнення аліментів на повнолітню дитину з обмеженням мінімального розміру.

Крім того, за ст.199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, закон пов`язує право повнолітньої дитини отримувати від батьків допомогу лише у разі продовження ними навчання, а не безумовно до 23 років, як зазначив суд першої інстанції.

Резолютивна частина рішення, яка має бути відтворена у виконавчому документі, взагалі не містить посилання на те, що стягувач аліментів навчається.

За таких обставин оскаржуване рішення підлягає зміні з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

За ст. 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи зазначені положення закону, судова колегія вважає що, з огляду на наявність у відповідача обов`язку утримувати неповнолітню дитину, розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання може бути визначеним на рівні 1/6 частини заробітку відповідача на період навчання позивача до досягнення ним 23 річного віку.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2020 рокупо цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Сягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, щомісячно на період навчання ОСОБА_2 до досягнення ним 23 річного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 23 червня 2020 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: О.З. Поляков

С.В. Кухар