Справа №345/2717/18
Провадження № 2/345/16/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

09.06.2020 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до якої просив суд винести рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ним 24.05.2018 року придбана квартира за адресою АДРЕСА_2 . Дана обставина підтверджується договором купівлі-продаж посвідченим приватним нотаріусам Калуського нотаріального округу Бабич В.Л. та зареєстрований за №506. Згідно довідки отриманої ним в ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради, в спірному житлі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. 29.05.2018 року позивач звернувся до відповідачів з письмовою вимогою в добровільному порядку виселитися з квартири та знятися з реєстрації по місцю проживання. Також у даному листі повідомляв відповідачів про можливість тимчасового перебування в квартирі за умови орендної плати та усіх комунальних послуг, проте відповідачі відповіді не надали . Реєстрація відповідачів за вищевказаною адресою створює для позивача перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні даною квартирою, тому він змушена звернутися до суду із даним позовом .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2018 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 та зупинено провадження у даній справі до вирішення іншої цивільної справи № 345/3515/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ТОВ «Кей-Колект», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 О ОСОБА_7 , Наявко А. ОСОБА_8 , приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Бабича В.Л. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.12.2019 року позовну заяву ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним залишено без розгляду.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 року залишено в силі ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.12.2019 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.05.2020 року відновлено провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явилася ,однак подав суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без його участі,уточнені позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Враховуючи клопотання позивача, суд вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Бабич В.Л. та зареєстрованого за №506, є власником квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2018 р. (а.с.10)

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.12.2019 року, яка залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ТОВ «Кей-Колект», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Бабича В ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним залишено без розгляду.

Як вбачається із довідки № 9275 від 25.05.2018 р., виданої ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .( а.с.9).

29.05.2018 року позивач звернувся до відповідачів з письмовою вимогою в добровільному порядку виселитися з квартири та знятися з реєстрації по місцю проживання, проте відповіді не отримав (а.с.6-8).

Згідност.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.ч.1,2 ст.319 та ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ст.. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник майна має право вимагати від осіб , які не є членами його сім`ї , а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, яким власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК України у поєднанні зі ст. 64 цього ж кодексу , слід дійти висновку, що положення статей 381, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї , у тому числі у випадку втрати права власності власником , припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 709цс16).

Отже , підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Судом встановлено, що предметом спору є квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і яка в цілому належить позивачу по справі згідно договору купілі продажу. Позивач просить захистити його права як власника відповідно до приписів ст. 391 ЦК України і зазначає, що реєстрація відповідачів у вищеквазаній квартирі створює для нього перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні його власністю , відповідачі ні членом сім`ї відповідно до ст. 156 ЖК України, ні наймачам , ні якимись іншими особами, що мають право на користування квартирою, не є.

За таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає об`єму його прав відповідно до ст. 321 ЦК України, а відповідачі жодних правомочностей щодо квартири (житла) не мають.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки квартира в АДРЕСА_2 є власністю позивача ОСОБА_1 , а реєстрація відповідачів чинить позивачу перешкоди в користуванні його власністю, то відповідачів слід визнати такими , що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачів порівну слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у загальному розмірі 705,00 грн..

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 150,156 ЖК України, ст. ст. 316, 317,319,321, 383, 386, 391,405 ЦК України, , керуючись ст.ст. 141,259, 263-265, 280-282, 352, 355 ЦПК України , суд,

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 235,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 235,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 235,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя