Провадження № 2/127/2796/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічне акціонерне товариство «БМ Банк», ОСОБА_2 про припинення поруки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічне акціонерне товариство «БМ Банк», ОСОБА_2 про припинення поруки.

Позов мотивований тим, що 18.03.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1/30/180308. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору від 18.03.2008 року між сторонами було укладено договір поруки №1/30/180308/S-1 від 18.03.2008 року. Позивач вважає, що порука, яка виникла на підставі договору поруки №1/30/180308/S-1 від 18.03.2008 року, є припиненою виходячи з наступного.

11.06.2009 року в зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору останньому було направлено листа з вимогою дострокового погашення кредиту, а саме 39019,40 доларів США протягом 30-днів з моменту отримання даного листа. Дану вимогу було отримано 12.06.2009 року особисто позичальником. Відповідно до п.9.4 кредитного договору, сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості з погашення кредиту та/ або процентів за користування ним більше 10-днів, банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочення та термін сплати. у випадку невиконання позичальником вимоги банку в термін, встановлений у повідомленні, датою погашення кредиту вважається наступний день після дати, зазначеної у повідомленні. в цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти та інші платежі, передбачені договором.

Позивач вважає, що шляхом подання відповідної вимоги про повернення кредиту достроково до позичальника банк реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, та відповідно в зв`язку із цим настав строк виконання основного зобов`язання. Однак, впродовж передбаченого законом строку відповідач до поручителя відповідної вимоги не направив, тим більше, що така вимога до поручителя має бути пред`явлена в судовому порядку. Враховуючи строк передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, банк мав пред`явити свої вимоги (позовні вимоги) поручителю до 12 січня 2010 року, оскільки вимога про погашення боргу від 11.06.2009 року отримана 12.06.2009 року. З врахуванням ст. 253 ЦК України та тридцятиденного строку, 12.07.2009 року настав строк виконання основного зобов`язання, а враховуючи перебіг шести місяців з 12.01.2010 року порука припинилась.

Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про заміну сторони відповідача, а саме ПАТ «БМ Банк» (ТОВ «БМ Банк») на належного відповідача АТ «БМ 2018», в зв`язку із правонаступництвом.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "БМ Банк" , припинено, правонаступником його є Акціонерне товариство "БМ-2018", . В зв`язку з чим судом було замінено сторону відповідача з ТОВ «БМ Банк» його правонаступником АТ «БМ-2018».

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував щодо залишення судових витрат за позивачем.

Представник відповідача АТ «БМ-2018» належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав.

Судом в справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

18.03.2008 року між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір №1/30/180308 від 18.03.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язується видати позичальнику кредит в сумі 36000 доларів США, під 14% річних та терміном повернення до 16.03.2018 року.

18.03.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір поруки №1/30/180308/S-1 від 18.03.2008 року. Відповідно до п.1 договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за зобов`язаннями боржника, що випливають з кредитного договору від 18.03.2008 року, за яким боржник зобов`язаний до 16.03.2018 року повернути кредит у розмірі 36000 доларів США, сплатити проценти в розмірі 14% річних, комісію, штрафні санкції у розмірі і випадках передбачених кредитним договором.

11.06.2009 року в зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором було направлено лист №30-01/1186 від 11.06.2009 р. з вимогою дострокового погашення кредиту, а саме 39019,40 доларів США протягом 30 днів з моменту отримання цього листа. 12.06.2009 р. вимогу було отримано ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що відповідно до п.5.1.4. Кредитного договору при настанні випадків, передбачених п.п. 9.3 9.4 кредитного договору, банк має право розірвати кредитний договір, достроково стягнути в повному розмірі всю суму заборгованості за кредитним договором (кредит, проценти, штрафні санкції та інші платежі).

Відповідно до п.9.4 кредитного договору сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості з погашення кредиту та/ або процентів за користування ним більше 10-днів, банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочення та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку в термін, встановлений у повідомленні, датою погашення кредиту вважається наступний день після дати, зазначеної у повідомленні. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти та інші платежі, передбачені Договором.

Шляхом подання відповідної вимоги про повернення кредиту достроково до позичальника банк реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, та відповідно в зв`язку із цим, настав строк виконання основного зобов`язання.

Наведена позиція підтверджується висновком викладеним в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5, а саме, що строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Судом встановлено, що впродовж шестимісячного строку відповідач ТОВ «БМ Банк» до поручителя ОСОБА_2 відповідної вимоги не направив. Така вимога до поручителя має бути пред`явлена в судовому порядку, що відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного суду України від 17.09.2014 року справа №6-53цс14. Виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, належить дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Враховуючи строк передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, банк мав пред`явити свої вимоги (позовні вимоги) поручителю до 12.01.2010 року, оскільки вимога про погашення боргу від 11.06.2009 року отримана 12.06.2009 року. Тобто, з врахуванням ст. 253 ЦК України та тридцятиденного строку, 12.07.2009 року настав строк виконання основного зобов`язання, а враховуючи шестимісячний строк (ч. 4 ст. 559 ЦК України) порука припинилась з 12.01.2010 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців, від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на вищевикладене, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018р. у справі № 490/5224/14-ц зазначено, що порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє об`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення акцесорного зобов`язання, а отже, й обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобов`язанням. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняється, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Суд, прийшов до висновку, що оскільки договором поруки не встановлено строк дії поруки, порука припинилась 12.01.2010 р., тому що строк виконання основного зобов`язання за надісланою відповідачем позичальнику вимогою було змінено на 12.07.2009 р., а впродовж шести місяців з цієї дати відповідач не пред`явив вимоги до позивача.

Також, судом враховано, що положення частини 4 ст. 559 ЦК України було викладено у новій редакції на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018 р. Зокрема, змінено шестимісячний строк пред`явлення вимоги кредитора до поручителя на трирічний з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання.

Проте, відповідно до п. 2 Розділу "ІІ. Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 р. цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовуються виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Також суд звертає увагу, що порука за вказаним договором припинилась 12.01.2010р., тобто до прийняття закону № 2478-VIII від 03.07.2018 р.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є припинення правовідношення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позов доведеним.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Позивач просить судові витрати залишити за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 252, 526, 559 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати поруку на підставі договору поруки №1/30/180308/S-1 від 18.03.2008 року укладеного між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БМ-2018», , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , припиненою, починаючи з 12.01.2010 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду складено 26.05.2020 р.

Відомості по учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач Акціонерне товариство «БМ-2018», 01004 м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ;

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя