Справа № 740/3759/19
Провадження № 2/740/125/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження в справі

17 червня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Філоненко О.В.

прокурора Марушка І.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Будлянського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом першого заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Агропрогрес» про визнання недійсним наказу та договору оренди,

ВСТАНОВИЛА:

Перший заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про:

визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 01.08.2016 року № 25-11721/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»;

визнання недійсним договору оренди землі укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 від 01.08.2016 року про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 :13:001:0024 площею 56,9905 га розташованої на території Лосинівської селищної ради Ніжинського району (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2016).

Від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшло клопотання про закриття провадження у справі зважаючи, що вимога щодо визнання недійсним оспорюваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області має розглядатися за нормами КАС України, оскільки при прийнятті вказаного наказу Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області діяло як суб`єкт владних повноважень. Спір щодо визнання недійсним договору оренди землі укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 має розглядатися за нормами ГПК України, оскільки предметом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення передана для фермерського господарства.

Від відповідача ОСОБА_2 та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного підприємства «Агропрогрес» також надійшло клопотання про закриття провадження у справі з аналогічними мотивами, що викладені в клопотанні Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив клопотання про закриття провадження в справі з огляду на те, що оскільки вимоги пов`язані спільним предметом правом цивільним (правом оренди) на земельну ділянку, тому вказані вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства. Кім того ОСОБА_2 на час прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області оспорюваного наказу 01.08.2016 року та укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки вже створив фермерське господарство «Роїщанське». Тобто згідно вказаного наказу та договору оренди ОСОБА_2 виступав як фізична особа, а тому підстави для ототожнення такої фізичної особи з раніше створеним фермерським господарством відсутні. Отже відсутні і підстави вважати суб`єктом спірних правовідносин раніше створене фермерське господарство.

Представник позивача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області Нещерет М.Л. в судовому засіданні заперечив клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Будлянський В.М. в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження в справі та просив задовольнити з підстав викладених в письмовому клопотанні.

Ознайомившись з клопотаннями, матеріалами справи, заслухавши сторін по справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Ст. 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відтак розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ст. 45 ГПК України).

Особливості участі прокурора в розгляді справ установлено статтею 56 ЦПК України та статтею 53 ГПК України, за змістом положень яких у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (ст. 2 Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Зі змісту положень ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статтей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору оренди земельної ділянки користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Вказаний висновок викладений в правовій позиції Верховного Суду, а саме в постанові № 344/718/18 від 28.05.2020 року.

В заяві адресованій в.о начальника головного управління Держгеокадастру у чернігівській області від 23.10.2015 року ОСОБА_2 просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 61 га на території Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області на умовах оренди терміном на 15 років за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення (запасу) для ведення фермерського господарства (копія на а.с. 26).

Як вбачається з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 180-187) 02.11.2015 року ОСОБА_2 зареєстроване фермерське господарство «РОЇЩАНСЬКЕ» (ФГ «РОЇЩАНСЬКЕ»).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 01.08.2016 року № 25-11721/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» (копія на а.с. 22) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області. Надано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 56,9905 га (кадастровий номер :13:001:0024 для ведення фермерського господарства.

01.08.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 укладеного договір оренди спірної земельної ділянки (копія на а.с. 37-38).

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (замість яких захист інтересів держави в суді у визначених законом випадках здійснюють прокурори), мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 628/774/18.

Отже, як вбачається з матеріалів цивільної справи, ФГ «РОЇЩАНСЬКЕ» пов`язане зі спірною земельною ділянкою та є самостійною юридичною особою, для створення та діяльності якої відповідач ОСОБА_2 одержав в оренду спірну земельну ділянку, а саме 23.10.2015 року написав заяву про на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а потім 02.11.2015 року зареєстрував (створив) фермерське господарство «РОЇЩАНСЬКЕ» (ФГ «РОЇЩАНСЬКЕ»).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому клопотання про закриття провадження у справі підлягають задоволенню.

Як передбачено ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір повертається у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Отже прокурору слід повернути сплачений судовий збір в сумі 3842 гривні за платіжним дорученням № 1723 від 23.07.2019 року.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом першого заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Агропрогрес» про визнання недійсним наказу та договору оренди, закрити.

Зобов`язати Ніжинське управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Чернігівській області повернути Прокуратурі Чернігівської області, код 02910114, МФО 820172, р/р НОМЕР_2 , банк платника Державна казначейська служба України м. Київ, розташованій в м. Чернігів по вул. Князя Чорного,9 судовий збір, сплачений згідно платіжного доручення № 1723 від 23 липня 2019 року, в розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ніжинський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя В.Г. Пантелієнко