Справа №333/1927/20
Провадження №2/333/1537/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Гешевої Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовною заявою до Запорізької міської ради, відповідно до якої просить суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 43/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (дружина дядьки позивача) - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 12 жовтня 1973 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживали у шлюбі, за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді 43/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала останьому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 19 грудня 2005 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Гедіковою Г.І., р. № 2-2845. Після смерті ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_6 , як єдиний спадкоємець за законом після його смерті, прийняла спадщину на підставі ст.1268ЦК України у зв`язку з тим, що на час смерті чоловіка постійно проживала з ним та не відмовилась від спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не отримала. За своє життя ОСОБА_6 залишила заповіт, яким заповідала належну їй на праві власності частку житлового будинку і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , який є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що на час її смерті постійно проживав разом з нею. Інших спадкоємців за законом та за заповітом у ОСОБА_4 немає.

Ухвалою суду від 24.04.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні.

21.05.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Жидкова Л.І. позов підтримали з підстав викладених у ньому, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. При розгляді справи поклався на розсуд суду.

Третя особи, ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що померла ОСОБА_6 є дружиною її брата, а позивач ОСОБА_1 є її сином, який проживав із ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , та доглядав останню. Син купував все необхідне для її догляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2005 року посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Гедіковою Г.І. після померлого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцями стали ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Спадщина складалась з 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщину, яка складалась з 43/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до копії технічного паспорта на будинок складеного 18.10.2005 року ОСОБА_5 - 43/200 частини, ОСОБА_2 - 43/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданий Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 10616.

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_5 належить на праві приватної власності 43/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис 720.

Згідно паспортних даних, ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.09.1979 року.

Копією спадкової справи № 470 за 2010 рік встановлено, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_5 . До складу спадщини входить: 43/200 часток житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців немає.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 зареєстрованого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 4500.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, в якому заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві власності частину жилого будинку та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт складений у присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта.

Згідно відповіді управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована ОСОБА_6 . Інформація щодо інших осіб відсутня.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після померлої ОСОБА_6 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропущений строк встановлений ст.1270 ЦК України звернення із відповідною заявою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку ,встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 211 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004року за № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини ;реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила факт проживання ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_6 оскільки остання потребувала сторонньої допомоги та догляду через стан здоров`я. Окрім того зазначила, що товаришувала із ОСОБА_6 . При складанні заповіту ОСОБА_6 , ОСОБА_10 була присутня, через вади зору у померлої. Саме ОСОБА_6 попросила її бути свідком при складанні заповіту. Позивач ОСОБА_1 із дружиною проживали із померлою ОСОБА_6 . Вони займались її похованням.

Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів.

Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч; має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою визначеною статтями 1251-1252 ЦК України.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Отже єдиним спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є позивач ОСОБА_1 , який доглядав ОСОБА_6 , піклувалася про її здоров`я. Саме ОСОБА_1 зазначений у заповіті у якості спадкоємця, заповіт недійсним не визнаний, позивач не відмовлявся від прийняття спадщини.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Таким чином з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, проаналізувавши правові норми, що регулюють встановлені судом правовідносини, враховуючи наявність заповіту відносно спадщини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) право власності на 43/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького Апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 10.06.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська