Справа № 135/1290/15-ц
Провадження № 6/135/13/20
У Х В А Л А

іменем України

10.08.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Волошиної Т.В., за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

10.08.2020 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про відвід головуючої у справі судді Волошиної Т.В.

На обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначає, що суддя Волошина Т.В. виявляє упереджене ставлення на користь ОСОБА_2 . Про це свідчать факти систематичного порушення суддею Волошиною Т.В. норм національного та міжнародного законодавства. Вважає, що суддя Волошина Т.В. порушила вимоги закону та призначила розгляд справи з порушенням строків, встановлених законом, зокрема, заява надійшла до суду 28.02.2020, а розгляд справи призначено на 26.03.2020.

26.03.2020 суддя Волошина Т.В. не вирішила справу по суті, не зупинила виконання за виконавчим документом до розгляду заяви, а знову порушила закон та ухвалила завідомо неправосудну ухвалу, якою взагалі зупинила розгляд справи.

Зазначає, що 11.06.2020 колегія суддів судової палати у цивільних справах Вінницького апеляційного суду скасувала завідомо неправосудну ухвалу про зупинення розгляду справи, постановлену суддею Волошиною Т.В. Після скасування завідомо неправосудної ухвали про зупинення розгляду справи, суддя Волошина Т.В. ігнорує приписи ч. 3 ст. 432 ЦПК України, та знову призначає розгляд справи з порушенням десятиденного строку. Такі незаконні дії судді Волошиної Т.В. сприяли продовженню незаконного стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь особи, яка самоусувалась від утримання дитини, чим поставила його і дитину у скрутне матеріальне становище. Окрім того, цими діями створені штучні докази вини ОСОБА_1 у несплаті аліментів і в штучному створенні боргу по аліментах. Стверджує, що суддя Волошина Т.В. діючи від імені держави України, не виконала приписи ст. 27 Конвенції про права дитини, виявила упереджене ставлення на користь особи, з якою дитина не проживає та яка самоусунулася від утримання дитини. Вважає, що суддя Волошина Т.В. буде і надалі порушувати вимоги законів з метою порушення прав заявника та його дитини щодо забезпечення останньої харчуванням, одягом, дозвіллям, оздоровленням, а тому він змушений заявити судді відвід.

Таким чином, враховуючи викладені вище доводи відводу судді Волошиної Т.В., які передбачені п. 3 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, вважає, що слід відвести суддю Волошину Т.В. від розгляду справи №135/1290/15-ц (провадження № 6/135/13/20).

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 36 ЦПК України.

Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі.

При вирішенні цієї заяви, суд керується положеннями цивільного процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

У справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Особиста безсторонність суду резюмується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Наведені вище доводи ОСОБА_1 щодо непогодження з процесуальними діями та рішеннями судді Волошиної Т.В., які на його думку пов`язані з упередженим ставленням на користь ОСОБА_2 та грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, не дають підстав стверджувати про упередженість та необ`єктивність судді при її розгляді.

Враховуючи зазначене вище, на переконання суду, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Волошиної Т.В. з підстав, які зазначені ОСОБА_1 Доказів особистої упередженості судді Волошиної Т.В. також не було надано ОСОБА_1 і їх наявність не вбачається зі змісту заяви про відвід та доданих до неї матеріалів.

Однак, відповідно до змісту п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Враховуючи викладене вище, вказані положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також переконану позицію ОСОБА_1 щодо необхідності відводу судді, те, що у даній справі дійсно було скасовано судом апеляційної інстанції ухвалу суду про зупинення провадження у справі від 26.03.2020, а також з метою усунення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді і для забезпечення суб`єктивної впевненості сторони і стороннього спостерігача в тому, що справа розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, суд вважає, що заяву про відвід судді слід задовольнити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Відвести суддю Волошину Тетяну Вікторівну від участі у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Справу передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями відповідно до вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала не оскаржується.

Суддя