Справа № 948/246/20
Номер провадження 2/948/134/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Мотріченко О.В.,

позивачів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 03.06.2020 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у березні 2020 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з 2005 р. по 2009 р. проживали однією сім`єю у мами та коли у них народилося троє дітей вони вирішили знайти собі житло та проживати окремо від батьків. На їх звернення до Дмитрівської сільської ради їм було названо кілька адрес покинутих житлових будинків, де можна зробити ремонт і проживати у ньому, одним із будинків був за адресою АДРЕСА_1 , де раніше проживали і померли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У даному будинку вони вирішили зробити ремонт і проживати у ньому, але під час проведення ремонтних робіт до них звернувся син померлих ОСОБА_7 , який повідомив, що він є спадкоємцем за заповітом на вказане майно, але не має наміру оформляти своє право так як на цей будинок відсутні правовстановлюючі документи та повідомив, що вони можуть цей будинок вважати своїм. Позивачі вказують на те, що в кінці літа 2009 р. після проведеного ремонту, підключення комунікацій вони переїхали у нього, де проживають і до цього часу, користуються будинком, надвірними спорудами, земельною ділянкою. Ці обставини свідчать про те, що після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ніхто не успадкував і не ставив питання про право власності на цей будинок, який їм належав. Позивачі вказують на те, що факт їхнього проживання і користування вказаним житловим будинком можуть підтвердити свідки. За таких обставин, позивачі вважають, що мають всі підстави для звернення до суду для визнання за ними права власності за набувальною давністю на вказаний житловий будинок, оскільки вони добросовісно ним заволоділи та більше 10 років відкрито і безперервно ним володіють. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять визнати за ними право власності за набувальною давністю по Ѕ частині за кожним на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 .

27.03.2020р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження (а.с.44).

В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та пояснили, що в спірний будинок їм дозволив вселитися голова сільської ради, а вже в послідуючому вони дізналися про спадкоємців господарів цього будинку, а саме ОСОБА_8 передав їм книжки на комунальні послуги. На сьогодні єдиним спадкоємцем є ОСОБА_4 , який не заперечує проти визнання за ними права власності на будинок.

Відповідач в судове зсідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином та завчасно, подав заяву (а.с.126,127), в якій просив розглянути справу за його відсутності та позов визнав, повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши позивачів та їх представника, з`ясувавши позицію відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_2 позивачі по справі перебувають у шлюбі з 13.04.2009 р., мають трьох неповнолітніх дітей (а.с.10-13) та проживають у житловому будинку в АДРЕСА_1 , користуються присадибною ділянкою для ведення особистого селянського господарства розміром 0,32 га на які виготовляють технічну документацію. Вказане домоволодіння станом на 01.07.1990 р. відносилося до типу колгоспного двору членами якого були: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,19 не приватизована, що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради №02-38/39 від 14.01.2020 р. та 02-38/139 від 10.03.2020 р. (а.с.20,21).

Як убачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 15.01.2020 р., депутатом ОСОБА_10 проведено обстеження житлово-побутових в житловому будинку АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено, що даний житловий будинок числиться по Дмитрівській сільській раді за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Зі слів сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в ньому проживає без реєстрації місця проживання з 2009 р. ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_2 та трьома дітьми. Так, зі слів ОСОБА_1 він сплачує за житлово-комунальні послуги про що свідчать рахунки на оплату електроенергії та газопостачання, утримує будинок у належному стані, прибудинкову територію, проводить всі умови для належного проживання (а.с.23).

Технічний паспорт на житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений у жовтні 2016 р. на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - позивачів по справі, власник якого не вказаний (а.с. 14-18).

За рішенням сільського голови Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області Порохні А.М. від 21.11.2016 р. було вирішено надати дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою, щодо виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що посвідчує право власності гр. ОСОБА_2 за адресою с. Дмитрівка Машівського району Полтавської області орієнтованою площею 0,32 га (а.с.24).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №195832424 від 10.01.2020 р. відомості про право власності на нерухоме майно, що за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.19).

За інформацією, наданою виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області №02-37/18 від 14.01.2020 р. та №02-37/79 від 17.02.2020 р. відомо, що житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , також померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 його дружині ОСОБА_13 , які мали дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , які померли. Також повідомлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оформляли заповіти, після смерті яких у власність отримав майно їх син ОСОБА_7 , який мав сина ОСОБА_15 та доньку ОСОБА_16 , які померли. Після смерті ОСОБА_7 право власності на його майно успадкувала донька ОСОБА_17 за заповітом (а.с.35,36).

Як вбачається з копій документів з спадкових справ після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадкоємцем за заповітом на їх майно був їх син ОСОБА_7 (а.с.169, ), який прийняв спадщину та отримав відповідні свідоцтва на право власності (а.с.129,130,139,140,142,143,167,168, 172,173,174).

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем за заповітом (а.с.160) була його донька ОСОБА_16 , яка прийняла спадщину та отримала відповідні документи на їх право (а.с.158,159,162,163,164,165). В подальшому після смерті ОСОБА_16 отримав спадщину її син ОСОБА_4 відповідач по справі (а.с.74,93,115,118,121).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на вказані вимоги чинного законодавства та фактичні обставини справи, зокрема наявності фактичного, відкритого та безперервного володіння позивачами нерухомим майном, з огляду на визнання відповідачем, який є єдиним спадкоємцем щодо спріного майна, позову, яке є безумовним та не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачами права власності за набувальною давністю на вказаний житловий будинок.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач-1: ОСОБА_9 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 видаий 23.01.1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Позивач-2: ОСОБА_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 виданий 29.04.2009 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 від 10.03.2010 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Повний текст Рішення складено 12.06.2020 року.

Суддя С.М. Косик