Єдиний унікальний номер 243/1082/20
Номер провадження 22-ц/804/1794/20
Номер провадження 22-ц/804/1794/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Старовецького В.І. у м. Слов`янськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 10 березня 2020 року) у цивільній справі №243/1082/20 за позовом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз» звернулось до суду із вказаним позовом, в обґрунтування посилалося на те, що вони проводили поставку природного газу в житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 відповідно до спадкового договору, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на абонента- ОСОБА_2 (нова власниця не переоформлювала рахунок на своє ім`я).

За період з 01.02.2018 року по 31.12.2019 року відповідач не сплачувала вартість спожитого природного газу, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у сумі 22862,32 грн. Також у зв`язку із виниклою заборгованістю відповідачу було нараховано індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми.

Просило стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ у сумі 22 862,32 гривень, суму індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 4 335,46 гривень, та витрати по сплаті судового розміру в розмірі 2102,00 гривень.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 10 березня 2020 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ у сумі 22862,32 грн., інфляцію у сумі 3125,78 грн., 3% річних у сумі 1209,68 грн., а також судовий збір у сумі 2102,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема зазначає, що між нею та ОСОБА_2 04.07.2019 року було укладено спадковий договір, відповідно до якого відчужувач після своєї смерті передає їй у власність житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вважає, що висновок суду першої інстанції щодо набуття нею права власності на зазначений будинок АДРЕСА_1 з моменту укладення спадкового договору суперечить вимогам закону та договору. Крім того, суд першої інстанції не надав оцінку витягу з Державного реєстру речових прав, як доказу, оскільки в ньому зазначено, що державна реєстрація її права власності на будинок АДРЕСА_1 була здійснена 09.09.2019 року. Вона як набувач за спадковим договором не відповідає перед кредиторами після смерті ОСОБА_2 , а отже як нова власниця нерухомого майна не зобов`язана сплачувати борг попереднього власника за спожиті комунальні послуги.

Вона зверталась до відповідача з пропозицією укласти з нею договір на постачання газу у будинку АДРЕСА_1 , однак їй було відмовлено у зв`язку з наявним боргом, а в подальшому незважаючи на оплату послуги з газопостачання у більшому аніж нею спожито розмірі, зазначений будинок було від`єднало від газопостачання у листопаді 2019 року. Крім того, вважає, що вона є добросовісним споживачем комунальних послуг, які у вересні 2019 року надав їй позивач не зважаючи на відсутність між ними договору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 27197,78 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог статті 367 ЦПК України за наявними в ній та додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надала суду доказів відсутності у неї заборгованості з оплати спожитого природного газу,а отже вимоги позивача є обґрунтованими.

Проте такий висновок суперечить встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно з ЦК України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. При цьому до спадкового договору не застосовуються норми спадкового права, незалежно від того, що норми, які його регулюють включені до Книги шостої ЦК України «Спадкове право», оскільки перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі перехід обов`язків фізичної особи яка померла до інших осіб.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Таким чином спадковий договір має подвійну правову природу: він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором, змістом якого обумовлюються його істотні умови.

Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору із спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача.

Майно, яке є предметом спадкового договору, переходить у власність набувача лише з моменту смерті відчужувача. До настання смерті відчужувача ніяких прав на його майно у набувача немає.

На відміну від спадкоємця, який прийняв спадщину та відповідно до статті 1282 ЦК зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, на набувача за спадковим договором такий обов`язок не покладається.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 648/3671/16-ц та постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 692/861/19

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 відкрито на постачання газу рахунок на ім`я ОСОБА_2. З лютого 2018 року по грудень 2019 року за відкритим рахунком значиться заборгованість за споживання природного газу у розмірі 22 862,32 грн.

04 липня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали спадковий договір,згідно якого ОСОБА_2 після своєї смерті передає у власність ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , у відповідь на що набувач зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача визначені цим договором. Відповідно до п.18 спадкового договору право власності на вказаний будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що відносяться до нього виникає у набувача з моменту смерті ОСОБА_2 (а.с.37-38).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 .

Таким чином , відповідно до положень статті 1302 ЦК України, ОСОБА_1 набула право

власності на житловий будинок АДРЕСА_1 лише з моменту смерті відчужувача, тобто з 17.08.2019 року. До настання смерті відчужувача ніяких прав на його майно ОСОБА_1 не мала.

На ОСОБА_1 за спадковим договором обов`язок задовольнити вимоги кредитора не покладається.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачами житлово-комунальних послуг є колективні або індивідуальні споживачи. При цьому до останніх відносяться фізичні або юридичні особи, які є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 користувалась будинком АДРЕСА_1 до набуття права власності на цей будинок за життя ОСОБА_2.

За таких обставин висновки суду першої інстанції щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем із послуг за газопостачання за період з лютого 2018 року по серпень 2019 року не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Вимоги про оплату постачання газу до ОСОБА_1 , виходячи із позовних вимог, можуть бути пред`явлені з моменту набуття права власності на житловий будинок, тобто за період з 17.08.2019 року по 31.12.2019 року.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із особового рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що з моменту набуття права власності ОСОБА_1 на будинок № АДРЕСА_1 спожито 91 м. куб. газу на суму 577,21 грн. та здійснена відповідачкою оплата послуги у розмірі 2000 грн. та 2386 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.40). Тобто за спожитий нею газ відповідач повинна була сплатити 577,21 грн., а фактично сплатила 4386 грн..

ПАТ «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз» не надало належних доказів щодо користування ОСОБА_1 послугами із газопостачання у будинку №АДРЕСА_1 до набуття нею права власності на цей будинок , а у жовтні 2019 року ОСОБА_1 оплатила фактично спожиті житлово-комунальні послуги, які надавав позивач і заборгованості за наданим позивачем особовим рахунком не має .

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, також ним не правильно застосовано норми матеріального права у сфері спадкового договору, що призвело до помилкового висновку при вирішення справи по суті, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження своїх вимог до відповідача, які суд першої інстанції помилково вважав доведеними, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 27 197,78 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду від 10 березня 2020 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації» «Донецькоблгаз» на користь ОСОБА_1 суму понесеного за подачу апеляційної скарги судового збору у розмірі 3153,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: