Провадження № 2/161/1187/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Державної іпотечної установи про звільнення майна з-під заборони відчуження та обтяження (іпотеки), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під заборони відчуження та обтяження (іпотеки).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.03.2007 рок між нею та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (на даний найменування змінено на: АТ «Банк «Фінанси та Кредит») було укладено кредитний договір № Ф1-07/52596-826, згідно умов якого останній надав їй в тимчасове користування кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 41 000,00 доларів США, зі сплатою 13 % процентів річних та з кінцевим терміном користування кредитними коштами до 02.03.2017 року включно.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір № 52596-826, посвідчений 03.03.2007 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., в реєстрі за № 1372, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, між сторонами був укладений додатковий договір № 1 до іпотечного договору, посвідчений 23.08.2007 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., в реєстрі за № 8763, згідно якого в іпотеку додатково було передано земельну ділянку площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область.

У зв`язку з укладенням вищевказаних забезпечувальних договорів до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек внесені відповідні записи про заборону відчуження та обтяження нерухомого майна іпотекою.

Вказує, що протягом усього строку дії кредитного договору вона, як позичальник, жодного разу не допустила порушення взятих на себе зобов`язань, оскільки своєчасно та в повному обсязі сплачувала кошти на погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотках.

В січні 2017 році з офіційного листа Державної іпотечної установи мені стало відомо, що новим кредитором та новим іпотекодержателем за кредитним договором замість АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є Державна іпотечна установа. Тому, починаючи з січня 2017 року кошти на погашення кредитної заборгованості вона вносила на рахунок нового кредитора Державної іпотечної установи.

Зазначає, що повне погашення отриманих кредитних коштів було здійснено нею згідно умов кредитного договору (п. 3.2.), а саме: до 02.03.2017 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що вона виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а саме погасила заборгованість, в тому числі, по основному зобов`язанню та процентах за користування кредитом. У зв`язку з цим, позивач вважає, що іпотечний договір є припиненим, що є підставою для зняття іпотеки і заборони на відчуження нерухомого майна.

У зв`язку з чим, 16.03.2017 року позивач звернлась до Державної іпотечної установи із заявою про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записів про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область. Проте, дана вимога була проігнорована та залишена без задоволення.

З аналогічних підстав позивач також зверталась до АТ «Банк «Фінанси та Кредит», як первісного кредитора та іпотекодержателя, який зазначений як такий в реєстрах про державну реєстрацію припинення іпотеки на нерухоме майно та виключення відповідних записів. Однак, дана вимога, також, була проігнорована та залишена без задоволення.

Наявність заборони відчуження нерухомого майна (обтяження нерухомого майна іпотекою) належного позивачу є неправомірним та порушує її права як власника на користування та розпорядження належним їй майном, внаслідок чого остання фактично позбавлена можливості розпоряджатись належним їй майном, що суперечить вищезазначеним нормам Закону та порушує порядок звільнення майна з - під іпотеки.

Просить суд виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис (заборону на нерухоме майно) за реєстраційним номером обтяження 4584778 від 03.03.2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного на підставі договору іпотеки від 03.03.2007 року, в реєстрі за № 1372; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис (заборону на нерухоме майно) за реєстраційним номером обтяження 5539026 від 23.08.2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область, накладеного на підставі Додаткового договору до договору іпотеки від 23.08.2007 року, в реєстрі за № 8763; виключити з Державного реєстру іпотек запис (іпотеку) за реєстраційним номером обтяження 4585426 від 23.08.2007 року про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область, накладеного на підставі додаткового договору до договору іпотеки від 23.08.2007 року, в реєстрі за № 8763.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача Державної іпотечної установи в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у поданому відзиві на позовну заяву № 6906/15 від 17.10.2019 року та запереченні на відповідь на відзив № 734/15 від 11.02.2020 року.

Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з`явився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2007 рок між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», (на даний найменування змінено на: АТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Ф1-07/52596-826, згідно умов якого останній банком надано в тимчасове користування кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 41 000,00 доларів США, зі сплатою 13 % процентів річних та з кінцевим терміном користування кредитними коштами до 02.03.2017 року включно (а.с. 7-10).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір № 52596-826, посвідчений 03.03.2007 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., в реєстрі за № 1372, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).

В подальшому, між сторонами був укладений додатковий договір № 1 до іпотечного договору, посвідчений 23.08.2007 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В., в реєстрі за № 8763, згідно якого в іпотеку додатково було передано земельну ділянку площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область (а.с. 14, 15).

У зв`язку з укладенням вищевказаних забезпечувальних договорів до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек внесені відповідні записи про заборону відчуження та обтяження нерухомого майна іпотекою за реєстраційним номером обтяження: 4584778 від 03.03.2007 року; 5539026 від 23.08.2007 року; 4585426 від 23.08.2007 року (а.с. 82-85).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій квитанцій (а.с. 16-61) ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі згідно встановленого графіку сплачувала АТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти на погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотках.

11.02.2015 року між Державною іпотечною установою та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про відступлення права вимоги № 14/4-В, згідно якого первісний кредитор відступ, а новий кредитор набув всі права вимоги, в тому числі за кредитним договором № Ф1-07/52596-826 та іпотечним договором № 52596-826, укладених 03.03.2007 рок між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Тобто, Державна іпотечна установа набула статусу нового кредитора у зобов`язаннях, які виникли між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позичальником.

Листом від 05.01.2017 року за № 73/11/3 Державна іпотечна установа повідомила позивача, що здійснення усіх платежів на погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором необхідно проводити до ДІУ (а.с. 76). Як додаток до даної заяви, Державною іпотечною установою було надано повідомлення датоване 15.10.2015 року за № 7567/11/2 про укладення між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою договору відступлення прав вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року, який набрав чинності з 17.09.2015 року у зв`язку з прийняттям 17.09.2015 року постанови Національного банку України № 612, якою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення до банку тимчасової адміністрації.

Зазначений лист Державної іпотечної установи з повідомленням про відступлення прав вимоги ОСОБА_1 отримала в січні 2017 року, після чого, кошти на погашення кредитної заборгованості, починаючи з січня 2017 року, вона вносила на рахунок нового кредитора Державної іпотечної установи, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 62, 63).

Повне погашення отриманих кредитних коштів було здійснено позивачем 09.03.2017 року.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст.598 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони.

Позивач надала наявні у неї докази, що підтверджують належне виконання нею умов кредитного договору. Натомість Державна іпотечна установа не спростувала доводи позивача та надані нею докази виконання кредитних зобов`язань.

Таким чином, судом встановлено факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулювали Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц та від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц).

Відповідно до вимог абзацу 5, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Проте, після повного погашення заборгованості за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, належне позивачу на праві особистої приватної власності нерухоме майно (житловий будинок та земельна ділянка) надалі перебуває під забороною відчуження (реєстраційний номер обтяження 4584778) згідно договору іпотеки від 03.03.2007 року, в реєстрі за № 1372 та під забороною відчуження (реєстраційний номер обтяження 5539026) згідно додаткового договору до договору іпотеки від 23.08.2007 року, в реєстрі за № 8763, обтяжувачем (іпотекодержателем) згідно даних договорів являється ТОВ Банк «Фінанси та Кредит».

Крім того, не вилучений і відповідний запис про обтяження нерухомого майна іпотекою з Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 4585426), що складається з вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки.

16.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Державної іпотечної установи із заявою про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записів про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область.

Проте, листом від 05.04.2017 року за № 1746/11/3 Державна іпотечна установа повідомила позивача, що припинення іпотеки нерухомого майна та виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можу бути здійснено після завершення реалізації заходів, передбачених мировою угодою, укладеною між ДІУ та банком, у тому числі після перерахування коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на поточний рахунок Установи у розмірі 152574,05 грн., які були сплачені нею у погашення заборгованості за кредитним договором № Ф1-07/52596-826 від 03.03.2007 року, починаючи з 18.09.2015 року. Тому, питання зняття обтяження з майна переданого в заставу згідно з іпотечним договором № 525-826 від 03.03.2007 року та виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно буде розглянуто ДІУ, в порядку передбаченою мировою угодою (а.с. 81).

У відповідності до п. 3.4.2 договору відступлення права вимоги від 11.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою, первісний кредитор зобов`язується: у разі отримання грошових коштів від боржників в рахунок виконання зобов`язань за договорами, перелік яких зазначений у додатках до цього договору, після набрання чинності пунктом 1.2. цього договору, перерахувати такі грошові кошти на рахунок нового кредитора, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» протягом трьох робочих днів з дня отримання таких коштів.

Отже, між банком та Державною іпотечною установою існують договірні відносини, в силу яких сторони узгодили можливість погашення кредитної заборгованості первісному кредитору, та поклали на останнього обов`язок перерахувати отримані кошти на рахунок нового кредитора.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» умов договору про відступлення права вимоги, а саме не перерахування ним Державній іпотечній установі отриманих коштів за зобов`язаннями, право вимоги за якими були відступлені ніяким чином не спростовує факту повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, заборона відчуження нерухомого майна (обтяження нерухомого майна іпотекою) належного ОСОБА_1 є неправомірним та порушує її права як власника на користування та розпорядження належним їй майном, внаслідок чого позивач фактично позбавлений можливості розпоряджатись своїм майном, що суперечить вищезазначеним нормам Закону та порушує порядок звільнення майна з - під іпотеки.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність зняття (вилучення) записів про іпотеку та записів про заборону відчудження належного позивачу на праві власності нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 133, 141, 263, 264, 265ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391, 509, 526, 527, 598, 575, 599 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис (заборону на нерухоме майно) за реєстраційним номером обтяження 4584778 від 03.03.2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного на підставі договору іпотеки від 03.03.2007 року, в реєстрі за № 1372.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис (заборону на нерухоме майно) за реєстраційним номером обтяження 5539026 від 23.08.2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область, накладеного на підставі Додаткового договору до договору іпотеки від 23.08.2007 року, в реєстрі за № 8763.

Виключити з Державного реєстру іпотек запис (іпотеку) за реєстраційним номером обтяження 4585426 від 23.08.2007 року про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:4538, що знаходиться за адресою: с. Струмівка, Луцький район, Волинська область, накладеного на підставі додаткового договору до договору іпотеки від 23.08.2007 року, в реєстрі за № 8763.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк