Провадження № 2/331/58/2020
Справа № 331/6453/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представників : позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на частку в майні в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , за результатами розгляду якої просила суд : встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_5 у період з 2004 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити ОСОБА_1 , як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ( одну другу) частину квартири за адресою : АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

З лютого 2004 року по день смерті ОСОБА_5 вона постійно проживала ( перебувала у фактичних шлюбних відносинах) разом із ОСОБА_5 однією сім`єю за адресою : АДРЕСА_2 , мала спільний бюджет, вела спільне господарство. В іншому шлюбі у вказаний період вони не перебували.

ОСОБА_5 тяжко хворів перед смертю, страждав на атеросклероз, запалення суглобів, гнійний бурсит, серцеву недостатність, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги, оскільки самостійно себе обслуговувати останні роки життя повністю не міг ( порушення рухливості суглобів, їх деформація та набряк). Крім того, ОСОБА_5 потребував медикаментозного лікування та перев`язок, але систематичних власних доходів ( пенсії, заробітної плати) не мав, пенсійного віку не досяг, з 2006 року працювати за станом здоров`я не міг, тому матеріально забезпечувала ОСОБА_5 позивач, яка мала систематичний самостійний дохід. Крім того, придбавала та готувала їжу, прибирала, прала одяг, купувала одяг, медикаменти, в тому числі для проведення оперативних втручань та лікування спадкодавця у лікарні. Позивач доглянула та поховала спадкодавця.

Відповідач життям батька не цікавилась, з дитинства проживала окремо від батька, з ним майже не спілкувалась, допомоги батьку не надавала, від участі в його лікуванні та догляді за ним відмовилась, на похованні присутня не була.

Заповіту ОСОБА_5 не залишив. Отже, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідач у справі є спадкоємицею першої черги за законом, а позивач - спадкоємицею за законом четвертої черги. Сторони у справі спадщину прийняли, позивач своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

До складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 увійшла квартира за адресою : АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі : 1/3 частка - свідоцтва про право власності на житло № 346 від 21.12.1993 року ; 1/3 частка - свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька - ОСОБА_6 ; 1/3 частка, яку ОСОБА_5 прийняв як спадкоємець першої черги за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 матері - ОСОБА_7 , але не оформив.

Отже, спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач прийняла, але її право на спадкування як спадкоємиці четвертої черги має довести у судовому порядку, оскільки шлюб зі спадкодавцем офіційно не зареєструвала.

В позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_5 позивач не має можливості через відсутність документів, що підтверджують її право на спадкування, невирішеність питання щодо зміни черговості її права на спадкування та відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з зазначеним, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на статті 1216- 1218, частини 1,2 ст. 1223, статті 1258,1259,1261, 1264, 1268,1269,1270, частину 1 статті 1297,частину 1 ст.1298 ЦК України, частини 2,3 ст.3 СК України.

10 січня 2019 року від відповідачки ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позов, в якому викладені заперечення проти позову( а.с103-108, т.1).

Відповідач проти позову заперечує з таких підстав.

По-перше, померлий ОСОБА_5 не знаходився в безпорадному стані. Чоловік, 1959 року народження, який на день смерті не досягнув пенсійного віку, знаходився в здоровому фізичному стані, відповідно до свого прожитого віку, що спростовує твердження позивача відносно знаходження ОСОБА_5 в тяжкому стані ( тяжкі хвороби).

По-друге, ОСОБА_5 мав самостійний дохід, а саме : - до 2006 року у нього був постійний дохід, як механіка ремонтника по швейним механізмам ; - від здачі житла в оренду, а сам квартири АДРЕСА_1 ; - з 2007 року мав мінливий дохід як ремонтник по швейним механізмам, що спростовує твердження позивача про відсутність самостійного доходу ОСОБА_5

По-третє, ОСОБА_4 , як донька померлого ОСОБА_5 , постійно була в курсі життя свого батька, цікавилась його життям, підтримувала з ним особистий контакт, в більшій частині в телефонному режимі. Позивачка постійно перешкоджала особистому контакту відповідачки з батьком. Факт смерті ОСОБА_5 від неї був скритий. Про його смерть вона дізналася від родичів, вже після поховання батька. Наведені обставини спростовують твердження позивача про відсутність у відповідача інтересу до життя ОСОБА_5

По- четверте, позивачем не доведені факти постійного проживання з померлим ОСОБА_5 саме з лютого 2004 року та наявності шлюбних відносин.

По-п`яте, позивачем не доведена сукупність юридичних фактів, на підставі яких можливо визнати за позивачкою права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 разом зі спадкоємцями першої черги спадкування, як то передбачено положеннями статті 1259 ЦК України.

Заяви, клопотання учасників процесу.

Одночасно з подачею позову до суду, позивачем 28.11.2018 року подані клопотання : про витребування від Бахматської Т.М. , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, копії спадкової справи № 369 за 2018 рік, що заведена після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ( а.с.74-75, т.1) ; про виклик свідків ( а.с.76,т.1)

28 грудня 2018 року, 10 січня 2019 року, 08 квітня 2019 року, 06 травня 2019 року, 01 листопада 2019 року представник позивача - адвокат Серболова Н.М. зверталася до суду із заявами про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.99, 163, 238, 239,т.1, а.с.48, т.2).

10 січня 2019 року, 01 лютого 2019 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшли заяви про виклик свідків ( а.с.171-172, 173 ,т.1).

29 січня 2019 року представник відповідача - адвокат Чемеріс М.А. звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.164, т.1).

31 січня 2019 року представник позивача - адвокат Серболова Н.М. звернулася до суду із заявою про відкладення слухання справи ( а.с.165, т.1).

28 лютого 2019 року від позивачки до суду надійшли клопотання : про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копій : квитанцій про оплату за комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.175-176, 177-194, т.1) ; трудової книжки ОСОБА_5 ( а.с.195-197, т.1) ; роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( а.с.198, т.1).; - про витребування доказів ( а.с.199, 201, т.1) та виклик спеціаліста ( а.с.200, т.1).

19 березня 2019 року від позивачки до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказу протоколу патолого - анатомічного дослідження № 38 від 25.04.2018 року ( а.с.209-210, 212-214, т.1).

5 квітня 2019 року від позивачки до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме : медичних карт , історій хвороби ОСОБА_5 ( а.с.218-219, т.1).

8 квітня 2019 року від позивачки до суду надійшло клопотання про призначення судово - медичної експертизи ( а.с.73-75, т.2).

Процесуальні дії суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі - суд) від 3 грудня 2018 року провадження у цій справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання ; зобов`язано Бахмутську Т.М., приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, надіслати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи № 369 за 2018 рік, заведену після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ; зобов`язано Четверту запорізьку державну нотаріальну контору надіслати на адресу суду належним чином завірені копії спадкових справ : № 495 за 2004 рік, заведену після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 та № 368 за 2006 рік, заведену після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 ( а.с.88-89, т.1)

Ухвалою суду від 1 лютого 2019 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача ; строк проведення підготовчого провадження продовжено до 1 березня 2019 року ( а.с.166, т.1).

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року підготовче провадження по справі закрито , справу призначено до розгляду по суті ( а.с.202, т.1).

8 квітня 2019 року на адресу КЗ « Міська клінічна лікарня № 3», КЗ « Міська клінічна лікарня № 5», КЗ « Запорізька обласна клінічна лікарня», КЗ « Обласний тубдиспансер» Запорізької обласної ради, надіслані судові запити про витребування медичних карт та історії хвороби ОСОБА_5 ( а.с.231, т.1) ; на адресу Вознесенівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області надісланий судовий запит про надання інформації щодо отримання доходів та сплату податків та обов`язкових платежів ОСОБА_5 за період з 01.04.2013 року по 24.04.2018 року ( а.с.232, т.1).

Ухвалою суду від 7 травня 2019 року зобов`язано Вознесенівське управління ГУ ДФС у Запорізькій області надіслати на адресу суду інформацію щодо отримання доходів та сплату податків та обов`язкових платежів ОСОБА_5 за період з 01.04.2013 року по 24.04.2018 року ( а.с.250, т.1).

Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року у справі призначено судово- медичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено ( а.с.91-94, т.2).

Ухвалою суду від 8 травня 2020 року провадження у справі відновлено ( а.с.107, т.2).

В суді позивачка та її представник, кожен в окремості, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в суді проти позову заперечує з підстав , викладених у відзиві на позов ; просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В суді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.04.2018 року (а.с. 14, т.1).

Заповіту ОСОБА_5 не залишив.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Нормами статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з частиною другою статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно достатті 1264 ЦК України до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності до частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Виходячи з наведених норм, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу, має юридичне значення, зокрема щодо відносин спадкування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2004 року по 24.04.2018 року постійно та безперервно проживала разом із ОСОБА_5 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи з останнім у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. При цьому, ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_5 в іншому зареєстрованому шлюбі у вказаний період не перебували. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , проживаючи спільно 14 років, фактично утворили сім`ю: мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного.

В судовому засіданні вказані обставини підтвердили свідки.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , який проживає за адресою : АДРЕСА_4 , пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 вже понад 30 років. ОСОБА_5 знав добре, з ним та ОСОБА_1 у нього були добросусідські відносини, він часто бував у них в гостях. ОСОБА_5 оселився у ОСОБА_1 приблизно понад 10-12 років до дня смерті. Вони мешкали разом постійно як чоловік та дружина. ОСОБА_5 не працював, оскільки в нього були покручені руки, він ледве пересувався в шкарпетках, оскільки у нього були хворі ноги. Останні роки до смерті він навіть не виходив на вулицю. ОСОБА_1 одна забезпечувала родину, займалась господарством та опікувалась за ОСОБА_13 же вважав ОСОБА_1 дружиною, про що неодноразово йому казав в розмовах.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що позивачку ОСОБА_1 знає приблизно 30 років, померлого ОСОБА_5 також знала приблизно 15 років до смерті. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та жінка за місцем проживання позивачки за адресою, АДРЕСА_2 . Їй відомо, що у 2006-2007 роках ОСОБА_5 ще займався ремонтом швейних машин. Останні 5 років до смерті він вже не працював, оскільки у нього були дуже опухлі руки, у зв`язку з чим він навіть не міг брати предмети у руки. Наприклад, не мав змоги взяти ніж у руки. З 2015 року ОСОБА_5 почав погано пересуватися. ОСОБА_1 одна забезпечувала родину та займалася господарством.

Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_15 пояснив , що позивачку ОСОБА_1 знає приблизно 47 років, стосунки дружні. Померлого ОСОБА_5 знав приблизно 13-14 років до смерті. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та жінка за місцем проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 не працював за станом здоров`я. У нього була хвороба рук ( опухлі руки, суглоби), у зв`язку з чим для нього було проблематично щось робити руками. Приблизно, з 2015 року він був не в змозі приготувати собі їжу, навіть застебнути ґудзики на одязі. Пересувався він за допомогою милиць або палиці. Позивачка готувала йому їжу, поралася за ним.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що позивачка є її матір`ю, стосунки добрі. ОСОБА_5 знала як цивільного чоловіка матері. З 2004 року вони почили проживати разом як чоловік та жінка за місцем проживання позивачки за адресою, АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 довгий час не працював за станом здоров`я. У нього були проблеми з суглобами ( дуже пухлі руки, ноги, пальці на руках були покручені). Навіть взуття мати йому купувала на 3 розміри більше. Їй відомо, що ОСОБА_5 було зроблено три хірургічні операції ( руки, плече). Мати готувала йому їжу, поралася за ним. Він категорично відмовлявся від будь-якої медичної допомоги, займався самолікуванням.

Досліджені в суді : копії свідоцтва про поховання № 224429, квитанції до прибуткового касового ордеру № 2364 від 26.04.23018 року, товарного чеку № 134 від 26.04.2018 року ( а.с.17, т.1), договору на виконання робіт по похованню та установки пам`ятника ( а.с.18, т.1), квитанція на придбання гранітної плити для пам`ятника ( а.с.19, т.1), підтверджують твердження позивача ОСОБА_1 про те, що вона займалася організацією поховання ОСОБА_5 , сплачувала пов`язані з цим витрати, та несла витрати щодо установки пам`ятника.

Також на підтвердження зазначених обставин судом досліджувалися родинні фотокартки.

На підставі встановлених в суді обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про доведеність вимоги позивача в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_5 у період з 2004 року по 24.04.2018 року.

Відповідно до статті 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом вказаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг ( спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, що останні п`ять років до смерті ОСОБА_5 тяжко хворів, страждав на атеросклероз, запалення суглобів, гнійний бурсит, серцеву недостатність, а останні роки життя - тяжку форму атеросклерозу, гангрену, серцеву недостатність,знаходився у безпорадному стані, не міг себе обслуговувати, не будучи пенсіонером за віком не міг працювати, не мав самостійного доходу, потребував лікування та сторонньої допомоги, яку надавала йому позивачка, знаходився на повному її матеріальному забезпеченні.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями вищевказаних свідків, медичними документами ( а.с.26-29, т.1), довідками на підтвердження доводів позивача про те, що вона працювала та мала постійни й дохід ( а.с.31,32, т.1), висновком експерта № 496/к від 17.04.2020 року ( а.с. 96-106, т.2).

Відповідачем не надано доказів спростування вказаних обставин та обґрунтованих заперечень з цього приводу.

Твердження відповідача про те, що спадкодавець знаходився у фізично здоровому стані, відповідно до його віку, спростовуються показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновком судово- медичної експертизи.

Судом встановлена наявність всіх п`яти обставин, з якими законодавчо передбачена можливість зміни черговості одержання права на спадщину.

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 з батьком з дитинства не проживала, спілкувалась рідко, про стан здоров`я батька була обізнана, але допомоги ні фізичної ні матеріальної не надавала, на похованні не була присутня, участі у витратах на лікування батька та участі у витратах на поховання не приймала, його потребами не цікавилась.

Допитана у якості свідка мати відповідача - ОСОБА_17 пояснила , що донька спілкувалась з батьком за рік до смерті, на похованні не була.

За таких обставин слід вважати доведеними позивачем належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, щодо безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у позивача виникає право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Згідно з вимогами статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частина перша статті 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1272 ЦК України , якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною першою статті 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщин увидається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач та відповідач своєчасно звернулись з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контри. Спадкова справа № 369 за 2018 рік після смерті ОСОБА_5 заведена у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Бахматської Т.М., судом досліджена її копія ( а.с.110-.132,т.1).

До складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 увійшла квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі: 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право власності на житло № 346 від 21.12.1993 року; 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батька, ОСОБА_6 , р.н. 3-1663 № 495 за 2004 рік; 1/3 частка, яку ОСОБА_5 прийняв, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , матері ОСОБА_7 , але не оформив.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Бахматської Т.М. № 1051/02-31 від 29.10.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину, роз`яснено її право на звернення до суду.

На підставі встановлених в суді обставин, та наведених норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає позов обґрунтованим, а отже таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; ІПН : НОМЕР_2 ) однією сім`єю з ОСОБА_5 у період з 2004 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінити ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; ІПН : НОМЕР_2 ), як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; ІПН : НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ ( одну другу) частину квартири за адресою : АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; ІПН : НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1 994,30 грн. ( одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 30 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 30 липня 2020 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

20.07.2020