У Х В А Л А

01 червня 2020 року

м. Київ

справа № 536/1225/18

провадження № 61-8143ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Кременчуцька птахофабрика», треті особи: Потоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про стягнення орендної плати,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року Закритому акціонерному товариству ПТФ «Росія» (далі - ЗАТ ПТФ «Росія») Потоківською сільською радою Кременчуцького району, у відповідності до рішення від 12 січня 1996 року шостої сесії 22 скликання, виданий Державний акт на право колективної власності на землю - серія ПЛ-13 від 18липня 1996 року.

До Державного акта на право колективної власності додано список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ЗАТ ПТФ «Росія» в кількості 586 осіб. ОСОБА_1 вказав, що він також внесений до зазначеного списку, а тому відповідно має право на земельну частку.

З моменту передачі землі у колективну власність, з 1996 року виділена на розпаювання земля, площею 394, 64 га орендується відповідачем - ЗАТ ПТФ «Росія» реорганізованим в Товариство з додатковою відповідальністю "Кременчуцька птахофабрика" і з того ж часу відповідач щомісячно сплачував орендну плату продуктами за ціною 60% їх вартості, а саме: видавав із належної відповідачу комори по дві штуки битих курей на 111, 60 грн, по 60 яєць на 100, 80 грн і по 40 кг комбікорму на 127, 20грн, що становить 339, 60грнна місяць.

З січня 2010 року відповідач відмовився від виконання своїх обов`язків і до цього часу не сплачує орендну плату ні продуктами, ні грішми, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01 січня 2010 року по червень 2018 року.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі у розмірі 49 646 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року,у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

15 травня 2020 року ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 49 646 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

У касаційній скарзі відсутні посилання на вказані вище обставини, які є підставами для відкриття провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Кременчуцька птахофабрика», треті особи: Потоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про стягнення орендної плати відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук