Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1120/20
Провадження № 2/935/462/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 червня 2020 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Янчук В. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із приватної спільної часткової власності,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області звернулась позивач з вказаним позовом, в якому просить:

-ОСОБА_3 в натурі, ОСОБА_1 у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв.м., в тому числі житловою 28,5 кв.м. До будинку належать: літня кухня- літ. «Б», погріб «ПГП», вбиральня літ. «У», огорожа № 1-2;

-припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на виділеного мені частину житлового будинку.

Вивчивши позовну заяву, вважаю за необхідне на підставі ст.ст. 175, 177 ЦПК України залишити її без руху з таких підстав.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності це закріплена за власником можливість у межах, що допускають законом, володіти, користуватися й розпоряджатися майном за своїм розсудом й у своєму інтересі. Стаття 319 ЦК України встановлює загальні правила та межі здійснення права власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Відповідно до ст. ст.364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Спільна часткова власність це власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності (ст. 356 ЦК України). Спільною частковою власністю має вважатися власність двох чи більше співвласників, частка кожного з яких у праві власності є завідомо визначеною в конкретній величині. Отже, праву спільної часткової власності притаманні такі риси як множинність її суб`єктів (співвласників) та єдність її об`єкта.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» при вирішенні прав про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Для поділу будинку (будинковолодіння) в позові повинна бути обґрунтована технічна можливість виділити частку.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток управі власності.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже наслідки поділу та виділу спільного майна, а саме припинення права спільної власності, є однаковими.

Таким чином, з зазначеного випливає те, що виділ майна є позовною вимогою майнового характеру.

В порушення п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначена ціна позову, з врахуванням вимог ст.176 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України залишити її без руху, запропонувавши позивачу протягом семи днів з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки та привести позовну заяву у відповідність до чинного законодавства.

Роз`яснити позивачу, що у іншому випадку заява буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України,

постановив:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із приватної спільної часткової власності.

Надати позивачу семиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

У разі невиконання у вказаний термін зазначених вимог заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб - адресою сторінки на офіційному веб - порталі судової влади України - http://court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Янчук