Справа № 369/3894/20
Провадження № 2/369/2941/20
РІШЕННЯ

Іменем України

09.06.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 квітня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, 28 квітня 2007 року, актовий запис № 4.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син проживає із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ухиляється від добровільного утримання сина - аліменти стягувалися в судовому порядку.

З відповідачем проживають окремо.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року - шлюб було розірвано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2013 року було стягнуто аліменти у розмірі 600 грн.

Матеріальної допомоги відповідач не надає. У справах сім`ї участі не приймає. У додаткових витратах на дітей участі не приймає .

Обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття (18 років) і право на аліменти на дітей закріплено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину закріплений за обома батьками, як матір`ю дитини, так і її батьком.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням сулу, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. У разі ухилення від цього обов`язку кошти на утримання стягуються в судовому порядку.

Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В зв`язку з тим, що відповідач неофіційно працює та отримує нефіксований дохід - відповідач є приватним підприємцем, має магазин автозапчастин і отримує близько 50000 грн. в місяць чистого доходу позивач бажає отримувати аліменти в твердій грошові сумі.

Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови від 15.05.2006 № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів - Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тому позивач просила постановити рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 600 грн на тверду грошову суму у розмірі 5000 грн. на дитину.

Відповідач подав до суду відзив, згідно якого зазначив що 26.04.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 .

Спільне життя між сторонами не склалося і 14.10.2013р. рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області шлюб між ними розірвано.

28.10.2015р. позивач уклав шлюб з ОСОБА_5 . Від цього шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ці обставини підтверджуються Свідоцтвами про шлюб на народження дітей, копії яких додаються до відзиву, а оригінали знаходиться у відповідача.

На сьогодні дружина відповідача ОСОБА_5 знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_7 (а до цього знаходилася у декретній відпустці після народження ОСОБА_6 ), що підтверджується довідкою про отримання нею допомоги при народженні дитини, копія якої додається до відзиву, а оригінал знаходиться у відповідача.

Також, 10.10.2013р. рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_1 було повністю задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 (шістсот) гривень., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому, при постановці зазначеного вище рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_3 суд врахував, що «Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться».

Це рішення набрало законної сили і відповідач, незважаючи на народження у його ще двох дітей, виконує належним чином. При цьому, внаслідок зміни норм Сімейного кодексу України аліменти сплачуються у розмірі не менше 50 відсотків відповідного прожиткового мінімуму, який з 01.01.2020р. на дітей віком від 6 до 18 років складає 2218 гривень.

Так, 10.10.2013р. видано виконавчий лист №369/8858/13-ц на підставі якого в Києво- Святошинському районному відділі державної служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 40708054 з виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2013р. про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь позивача.

21.01.2020р. виконавчий лист №369/8858/13-ц за відсутності заборгованості по аліментам передано для подальшого виконання за місцем проживання відповідача до Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується постановою Головного державного виконавця Києво-Святошинському районного відділу державної служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беланом І.В. про передачу виконавчого провадження, копія якого додається до відзиву, а оригінал знаходиться у відповідача.

Відповідно до зазначеної вище Постанови про передачу виконавчого провадження від 21.01.2020р. у відповідача не виявлено іншого нерухомого майна крім квартири, де він зараз проживає - квартири АДРЕСА_3 .

При цьому, ніякого нерухомого майна у відповідача не має, а зазначена у постанові судового виконавця квартира є особистою власністю його дружини ОСОБА_10 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2014р. та Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії яких додаються до відзиву, а оригінали знаходяться у відповідача.

Відповідач не тільки сплачує встановлені судом аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , а й постійно з власної ініціативи витрачає на нього додатково значні кошти та приймає саму активну участь у вихованні дитини.

Відповідач постійно купує необхідні своєму сину ОСОБА_4 для навчання та життя речі (зокрема: в 2017р. - телефон, в 2019р. - планшет, кожен рік - одежа та шкільне приладдя на 01 вересня тощо), та постійно спілкується з сином та займається його вихованням (в тому числі ОСОБА_4 регулярно перебуває вдома у відповідача по кілька днів з ночівлею), що підтверджується, в тому числі, фото скрін-переписки по телефону відповідача ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 (номер телефона сина - НОМЕР_3), які додаються до відзиву.

Відповідач як був на момент винесення судом в 2013р. рішення про стягнення з нього аліментів, так і залишився на сьогодні фізичною особою-підприємцем на 2-й групі єдиного податку і його річна виручка (не дохід!) складає не більше 500 000 грн.

Під час шлюбу відповідача з позивачем на їх сім`ю було отримано земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер :01:009:5004). Вартість земельної ділянки 9000-10000 доларів США. Відповідач та позивач домовилися, що ця земельні ділянка перейде у одноособову власність позивача і буде слугувати гарантією матеріального забезпечення її та дитини після розлучення. Відповідно до цієї угоди позивач приватизувала земельну ділянку, ще під час шлюбу 24.05.2013р. зареєструвала її на себе в державному реєстрі Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської обл. та одноособово користується нею на власний розсуд. Ці обставини підтверджуються роздруківкою Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, яка додається до відзиву.

Позивач всупереч ст. 81 ЦПК України не надала жодних доказів, що матеріальний стан відповідача змінився в сторону покращення (чи, що у неї змінився матеріальний стан (в сторону погіршення) з часу винесення 10.10.2013 р. Києво- Святошинським районним судом Київської області рішення про стягнення з аліментів.

Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, вважав, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги щодо підстав зміни розміру аліментів, відповідно до положень ст. 192 СК України, оскільки аліменти з відповідача на утримання сина стягуються у відповідності з діючим законодавством України, їх розмір визначений рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідач виконує рішення суду належним чином, доказів, які б свідчили про необхідність збільшення їх розміру суду не надано, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Тому відповідач просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 28 квітня 2007 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №4.

Від шлюбу у ОСОБА_13 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2013 року (Справа № 369/8858/13-ц) стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_13 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 (шістсот) гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 369/8858/13-ц від 10.10.2013 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року шлюб, зареєстрований 28 квітня 2007 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 4, - розірвано.

28 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпіенського міського управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , актовий запис № 671.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , батьком якого є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_7 , батьком якої є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 184 СК України передбачає що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 600 грн. до 5000 грн. на дитину щомісячно, посилаючись на покращення доходів відповідача та отримання останнім нефіксованого доходу. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Однак доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі у твердій грошовій сумі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань що був наданий позивачем, вбачається що відповідач ОСОБА_3 здійснює свою підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець починаючи з 19.07.2012. Таким чином на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відповідач вже був зареєстрований у реєстрі як фізична особа-підприємець. Разом з тим позивач ОСОБА_1 не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів що дохід відповідача від підприємницької діяльності станом на 2020 рік набагато збільшився від доходу отримуваного останнім на момент ухвалення рішення по стягнення аліментів.

Таким чином позивачем не було доведено факту покращення матеріального стану відповідача з моменту ухвалення рішення суду від 10 жовтня 2013 року.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити що рішенням суду від 10.10.2013 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 600 (шістсот) гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Також суд враховує що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, у зв`язку з чим у відповідності до статті 180 СК України зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітнього сина, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд знаходить за необхідне відмови у вимогах позову.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17 червня 2020 року.

Суддя: Дубас Т.В.