Справа № 462/145/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Іванюк І.Д.

за участі секретаря Гербут Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання рішення Окружного суду Торонто, Канада від 28 жовтня 2019 року про призупинення рішення цивільних судів України всіх рівнів за позовом між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Україні до остаточного рішення Європейського суду з Прав Людини про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду Торонто, ОСОБА_5 від 28 жовтня 2019 року про призупинення рішення цивільних судів України всіх рівнів за позовом між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Україні до остаточного рішення Європейського суду з Прав Людини у цій справі,

встановив:

10.01.2020 року до Залізничного районного суду м. Львова від представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло клопотання про визнання рішення Окружного суду Торонто, Канада від 28 жовтня 2019 року про призупинення виконання рішення цивільних судів України всіх рівнів за позовом між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Україні до остаточного рішення Європейського суду з Прав Людини та надання дозволу на примусове виконання на території України вказаного рішення суду.

В судове засідання представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не з?явилась, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, відсутність у неї інших доказів та просила подане нею клопотання задовольнити.

Представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності та заперечення на клопотання, у яких зазначив, що заявником не додано жодних документів про те, що ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи Окружним судом провінції ОСОБА_8 , ОСОБА_5 . Окрім того, у рішенні відсутні зазначення прізвище судді, який розглянув справу, посилання на докази , мотиви прийняття рішення судом, норми матеріального права, а також інформація про адресу відповідача, за якою він мав бути повідомлений. Із врахуванням наведеного просив у клопотанні відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону «Про міжнародне приватне право» якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Таким чином, національним законодавством України визначено, що визнання та виконання рішень іноземних судів здійснюється за принципом взаємності, якщо не було доведено протилежного.

Згідно положень ст. 468 ЦПК України, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

9) в інших випадках, встановлених законами України.

Судом встановлено, що рішенням Окружного суду Торонто, Канада від 28 жовтня 2019 року, справа №СС-11-00 призупинено виконання рішення цивільних судів України всіх рівнів за позовом між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в Україні як державі, що в 1997 році ратифікувала Європейську Конвенцію з Прав Людини, до прийняття кінцевого рішення Європейського суду з Прав Людини за провадженням 57829/19 Ірини Мельник проти держави України, що розпочалася 07.10.2019 року. Таким чином всі дії стосовно продажу/передачі/реалізації нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 , Україна призупинено до остаточного рішення Європейського Суду з Прав Людини у цій справі. ОСОБА_6 не приймав участі у процесі розгляду справи №СС-11-00 Окружним судом ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та, що в Україні не ухвалювалося рішення у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і за тих самих підстав. Також у провадженні судів України немає порушеної справи у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і з тих самих підстав.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області боржник ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Залізничного району м. Львова, проживає на території держави України.

Однак, суд зазначає, що статтею 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, серед них: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Також вимогами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18. ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Натомість ст. 423 ЦПК України передбачає підстави для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами, якими є в тому числі і встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки порядок набрання рішеннями судів України законної сили, порядок їх виконання і перегляду визначається виключно законодавством України, то рішення Окружного суду Торонто, ОСОБА_5 від 28 жовтня 2019 року, справа №СС-11-00 ухвалене щодо предмету спору, який за законами України не підлягає судовому розгляду.

Крім цього, до матеріалів клопотання не долучено документів на підтвердження того, що ОСОБА_6 був належним чином повідомлений Окружним судом Торонто, ОСОБА_5 справи №СС-11-00 про розгляд вказаної справи саме 28.10.2019 року (в тому числі повідомлення про виклик до суду та докази його отримання). Долучене до клопотання повідомлення про направлення кореспонденції боржнику із суду та чеки про їх направлення (за березень і червень) не є належним доказом підтвердження обізнаності відповідача про розгляд вказаної справи. Аналогічного висновку дійшов ВСУ у своїй постанові від 01.06.2016 року у справі №6-1151цс16.

Таким чином, оскільки рішення Окружного суду Торонто, Канада від 28 жовтня 2019 року, справа №СС-11-00 ухвалене щодо предмету спору, який за законами України не підлягає судовому розгляду, а відповідач ОСОБА_6 був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі особисто або через представника, через те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, суд приходить до висновку, що у клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354 , 462-470 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В клопотанні представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання рішення Окружного суду Торонто, Канада від 28 жовтня 2019 року про призупинення рішення цивільних судів України всіх рівнів за позовом між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Україні до остаточного рішення Європейського суду з Прав Людини та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду Торонто, Канада від 28 жовтня 2019 року про призупинення рішення цивільних судів України всіх рівнів за позовом між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Україні до остаточного рішення Європейського суду з Прав Людини у цій справі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: Іванюк І.Д.