Справа № 591/3969/19
Провадження № 2/591/397/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого - судді Сидоренко А.П.
з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 591/3969/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до Зарічного районного суду м. Суми в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з зазначеним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , мотивуючи свої вимоги тим, що її донька ОСОБА_2 , до зміни прізвища ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
У зв`язку з їх виїздом за сімейними обставинами на постійне місце проживання в Російську Федерацію в цій квартирі залишився зареєстрованим та опікуватися нею її чоловік ОСОБА_7 - відповідно батько та дідусь позивачів.
За рекомендацією своїх друзів зі згоди позивачів у 2015 році він дозволив відповідачу - студенту Сумського Державного університету, громадянину Іраку, ОСОБА_4 тимчасово, до закінчення ним навчання, проживати з реєстрацією місця проживання в одній із кімнат 2-кімнатної квартири 46 житлового будинку АДРЕСА_1 . Суми без укладення договору найму.
Однак, відповідач не тільки вселився в зазначену квартиру сам, і зареєстрував особисте місце проживання, але й на початку 2016 року вселив туди своїх дружину ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_6 , та зареєстрував їх місце проживання в ній.
При цьому, відповідач майже систематично сплачував за проживання та отримувані послуги в цій квартирі у відповідному обсязі.
У 2017 році відповідач закінчив навчання, а в кінці 2018 року - і проходження інтернатури без працевлаштування в Україні, що, за роз`ясненням повноважного представника СумДУ , стало підставою для припинення його права перебування на території України.
27 грудня 2018 року відповідач із сім`єю виселився з квартири зі своїми речами та з членами сім`ї виїхав на батьківщину в Ірак, повідомивши при цьому її батька про своє, невдовзі, повернення в м. Суми, під час якого обіцяв оформити зняття своєї реєстрації з дружиною та донькою місця проживання в спірній квартирі.
У телефонних розмовах з Іраку відповідач кожного разу підтверджував здійснення цієї обіцянки, але до цих пір її не виконав, і не збирається виконувати.
Відповідачі безперервно, протягом 6 місяців, не тільки не мешкають у вищевказаній квартирі, належній їм на праві приватної власності, та не сплачують наявні в ній комунальні послуги, але й не перебувають у межах України в зв`язку з поверненням для постійного проживання до Іраку, що зафіксовано уповноваженим державним органом в порядку, встановленому міграційним законодавством.
Місце проживання відповідача з сім`єю в цій квартирі залишається зареєстрованим, що перешкоджає реалізації ними в повному обсязі права власності на неї в межах законодавства.
Також зазначає, що нещодавно відповідачі за посередництва свого співвітчизника повідомили, що у зв`язку зміною обстановки вони в Україну повертатися не будуть, що виключає можливість вирішення цього питання в установленому законодавством України порядку ними особисто, в тому числі щодо своєї малолітньої дитини.
Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 та на реєстрацію їх місця проживання в цій квартирі.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, запропоновано представнику позивача в строк не більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки.
30 липня 2019 року представник позивачів надала суду документи на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою від 30 липня 2019 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, справа призначена до розгляду на 20 листопада 2019 року о 10 год. 00 хв.
20 листопада 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 05 лютого 2020 року о 09 год. 30 хв. в зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, відсутністю відомостей про їх належне повідомлення та викликом в наступне судове засідання шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Зарічного районного суду м. Суми.
05 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 09 квітня 2020 року о 09 год. 00 хв. в зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, відсутністю відомостей про їх належне повідомлення та викликом в наступне судове засідання шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Зарічного районного суду м. Суми та витребуванням доказів.
09 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 04 червня 2020 року об 11 год. 20 хв. в зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, відсутністю відомостей про їх належне повідомлення, їх викликом в наступне судове засідання шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Зарічного районного суду м. Суми, та клопотанням представника третьої особи про відкладення розгляду справи.
В дане судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, просить позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Зі згоди представника позивача, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, від 22 червня 2001 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 16 квітня 2019 року, що видана на ім`я ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).
Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 02 червня 2020 року №1007/27.1-26 надано висновок, в якому зазначено про те, що Управління вважає можливим задоволення позову. Також вказують на те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_5 є громадянами Республіки Ірак. ОСОБА_10 навчався в Сумському державному університеті та 31 липня 2018 року був відрахований зі складу клінічних ординаторів медичного інституту СумДУ у зв`язку із завершенням навчання. Зі слів представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_1 відповідачі разом із дитиною знаходяться в Республіці Ірак, і з 2018 року не проживають за місцем реєстрації. З інформації Державної прикордонної служби України № 591/3969/19 від 27 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_10 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 перетнули кордон України і вирушили до міста Стамбул Турецької Республіки. Інша інформація щодо вказаних осіб у Державної прикордонної служби України відсутня. Відомості про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перетнула кордон України відсутні. Визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованою вимогою власників квартири. Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_10 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . У той же час, у разі визнання батьків дитини такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом, не може бути даного права у малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки вона не є членом сім`ї власників квартири.
Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивачі чинять відповідачам перешкоди в користуванні зазначеним житлом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України якщо особа без поважних причин не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців, ця особа за рішенням суду визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Таким чином встановлено, що відповідачі понад шість місяців не мешкають у житловому приміщенні без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку не проживання в житлі.
Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідачів за іншою адресою та збереження у цей час за нею права користування житлом, останні суду не надали.
Суд, вважає, що право позивачів на вільне користування та розпорядження належним їм житлом порушується та підлягає захисту.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження, подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП суду не відомий.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП суду не відомий.

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за відомостями ДФС надати реєстраційний номер облікової картки неможливо - фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

Відповідач: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за відомостями ДФС надати реєстраційний номер облікової картки неможливо - фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

Відповідач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за відомостями ДФС надати реєстраційний номер облікової картки неможливо - фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

Суддя А.П.Сидоренко