Справа № 132/2070/20
Провадження № 2/132/526/20
РІШЕННЯ

Іменем України

31.07.2020 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, який в подальшому був уточнений, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09.06.2001 року. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.09.2017 року їх шлюб було розірвано.

Від сумісного проживання мають двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім та являється інвалідом ІІІ групи та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час спільного проживання та в інтересах сім`ї, вони, разом із відповідачем, за кошти сімейного бюджету, придбали житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11.09.2007 року по справі №2-1179/2007 р. договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , було визнано укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

На підставі зазначеного рішення суду за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації.

В подальшому сторони виготовили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі якої за відповідачем на праві приватної власності здійснена реєстрація земельних ділянок, а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1761 га, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0047 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 37164562); земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0046 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 37156850).

Також за час шлюбу сторони придбали два автомобілі, які також зареєстровано за відповідечем ОСОБА_2 .

Таким чином, вищезазначене майно є спільною сумісною власністю, так як придбані в період шлюбу.

На даний час відповідач не визнає за позивачем право власності на частину вказаного спільного майна, тому звертається до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав на електронну адресу суду заяву за вх. № Еп-1090/20 від 17.07.2020 року, відповідно до якої позовні вимоги заявлені позивачем визнає повністю та просить справу розглянути у його відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом достовірно встановлено, що позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб 09.06.2001 року. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.09.2017 року їх шлюб було розірвано.

Від сумісного проживання мають двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім та являється інвалідом ІІІ групи та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час спільного проживання та в інтересах сім`ї, позивач разом із відповідачем, за кошти сімейного бюджету, придбали житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11.09.2007 року по справі №2-1179/2007 р. договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , було визнано укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

На підставі зазначеного рішення суду за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації.

В подальшому сторони виготовили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі якої за відповідачем на праві приватної власності здійснена реєстрація земельних ділянок, а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1761 га, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0047 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 37164562); земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0046 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 37156850).

Також за час шлюбу сторони придбали два автомобілі, які також зареєстровано за відповідечем ОСОБА_2 .

Таким чином, вищезазначене майно являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю як позивача ОСОБА_1 так і відповідача ОСОБА_2 .

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За правилами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спосіб та порядок поділу спільного сумісного майна подружжя зазначені в ст. 71 СК України.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Позивач з відповідачем домовились про відступ від засад рівності часток подружжя, враховуючи інтереси їх спільних дітей, які проживають разом з позивачем, а також з урахуванням того, що з відповідача аліменти на утримання дітей не стягуються.

За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких підстав позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, що складає 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 81, 142, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку літ. А, прибудови літ. А1, ганку, загальною площею 83,5 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м, сараю з літньою кухнею літ. Д, погріба літ. П/Д, сараю з гаражем літ. В, воріт № 1, огорожі № 2, криниці літ. 1/2К, оціночною вартістю 35200,00 грн.;

земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1761 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0047, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 37164562;

земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0046, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 37156850.

Управлінню Державної казначейської служби України у Калинівському районі Вінницької області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., згідно дубліката квитанції № 0.0..1 від 13.07.2020 року, з Державного бюджету Калинівського району.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: