Ухвала

12 червня 2020 року

м. Київ

справа № 755/3293/16-ц

провадження № 61-7580ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_3 , подане представником - адвокатом Опря Наталією Леонідівною, про зупинення касаційного провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Писаної Т. О., Приходька К. П., Журби С. О.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» (далі - СДП «Укрспецюст»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Виходцева І. А. про визнання недійсними протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна та прилюдних торгів з реалізації об`єкту нерухомого майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року відповідача СПД «Укрспецюст» замінено на відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року провадження в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Виходцева І. А. закрито.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останньою постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасовано та постановлено нове рішення у справі про задоволення позову.

Визнано недійсним протокол № 1 від 14 червня 2001 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, яким являється квартира АДРЕСА_1 та свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І. А., внесене до реєстру правочинів 19 липня 2001 року за № 4000.

30 квітня 2020 року ОСОБА_3 через представника - ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржене судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

У червні 2020 року ОСОБА_3 через представника - ОСОБА_4 подала клопотання про зупинення касаційного провадження, у якому просить зупинити касаційне провадження у справі № 755/3293/16-ц до набрання законної сили рішенням у справі № 752/14382/14-ц.

Клопотання мотивоване тим, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи № 752/14382/14-ц, що наразі розглядається Київським апеляційним судом. Заявник вказує, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року у справі № 752/14382/14-ц визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26 травня 2000 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Федоришиним О. П., яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , що стало єдиною підставою для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та постановлення апеляційним судом оскаржуваної постанови від 25 лютого 2020 року у справі № 755/3293/16-ц.

У пункті шостому частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, то відсутня неможливість розгляду касаційної скарги у цій справі до вирішення справи № 752/14382/14-ц, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 251, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , поданого представником - адвокатом Опря Наталією Леонідівною, про зупинення касаційного провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев