Справа № 645/4685/20
Провадження № 2-з/645/68/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подачі заяви шляхом витребування у компетентного органу Російської Федерації відомості про реєстрацію шлюбу і зміну прізвища ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_3 (регіон Москва, Московська область); витребувати в органі прикордонної служби України відомості про перетин держаного кордону України громадянкою Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в 2017-2020 роках; витребувати в Четвертій Харківській міській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи № 65331978 (№ 19П/2020).

В обґрунтування заяви посилався на те, що 10 січня 2020 року за його заявою державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 65331978 (№19П/2020) внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з заповітом, підписаним спадкодавцем в 2014 році, заявник є єдиним спадкоємцем. У ліпні 2020 році державному нотаріусу подана заява про прийняття спадщини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зі слів нотаріуса, з урахування свого віку (61 рік) має право на обов`язкову частину у спадщині. При поданні заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 наданий паспорт громадянина України, з відміткою про прописку за адресою АДРЕСА_1 . Втім, як відомо заявнику, ОСОБА_2 є також громадянкою Російської Федерації і з 2004 року не проживає в України, а проживає в Російській Федерації, де майже 10 років тому, в зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 , та відповідно змінила паспорт громадянки Російської Федерації. При цьому змінювати паспорт громадянина України у зв`язку із зміною прізвища ОСОБА_2 , як того вимагає законодавство України, не захотіла. Таким чином, в зв`язку з тим, що паспорт ОСОБА_2 не був своєчасно замінений на новий, у зв`язку із зміною прізвища на ОСОБА_5 , у нотаріуса не має підстав приймати заяву про прийняття спадщини у особи за недійсним паспортом. У зв`язку з тим, що заявник не має документального підтвердження відомостей про зміну прізвища ОСОБА_2 , 14 липня 2020 року він з листом звернувся до нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з інформацією про зміну прізвища спадкоємцем ОСОБА_2 , та з проханням направити запит про витребування відповідної інформації з компетентних органів Російської Федерації. Усно державний нотаріус повідомив заявникові, що такі питання мають вирішуватись судом. На його звернення до адвоката в Російській Федерації про витребування відомостей про зміну прізвища ОСОБА_2 , останній повідомив, що такі відомості надаються лише на запит державних органів. В зв`язку з тим, що відомості про зміну прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_5 можуть вплинути на дійсність паспорту громадянина України, і відповідно на дійсність заяви останньої про прийняття спадщини, просить суд витребувати відповідні відомості у компетентного органу Російської Федерації. Крім того, заявник зазначив, що для підтвердження факту проживання ОСОБА_6 у Російській Федерації, та наявність у неї можливостей здійснити заміну паспорта громадянина України на новий, у зв`язку із зміною прізвища, а також в зв`язку із неможливістю заявника отримати такі відомості самостійно, просить суд витребувати в органі прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону України громадянкою Російської Федерації ОСОБА_7 на протязі 2017-2020 років.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів до подачі заяви, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Проте, заявником не доведено того, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим після подання до суду заяви.

Крім того, згідно ст. 77 ч. 4 ЦПК України - суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Заявником же не зазначено навіть із яким позовом він буде звертатись до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів, як це передбачено ч. 5 ст. 116 ЦПК України, для з"ясування того чи стосуються дані докази предмету доказування по справі.

Згідно з ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 116-119,259,260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі заяви до суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - І.В. Ульяніч