Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мушкет О. О. , за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В своїй позовній заяві посилається на те, що 12.06.2006 року її син ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (відповідачем по справі). За час перебування у шлюбі, 24.10.2011 року вони придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за відповідачем, проте, згідно норм Сімейного Кодексу України вважається об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року шлюб між її сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: ? частки квартири АДРЕСА_2 .

Вона фактично прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_3 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену частку квартири було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів які підтверджують належність частки вказаної квартири спадкодавцеві.

У зв`язку із тим, що квартира зареєстрована за відповідачем, вона позбавлена можливості надати нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру та відповідно отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому просить суд визнати за нею право власності на ? частки квартири АДРЕСА_2 , яку вона успадкувала за законом після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, подали до суду письмову заяву про можливість слухання справи за їх відсутності. Крім цього, представник позивача ОСОБА_4 , від імені позивача ОСОБА_1 продав письмову заяву про зменшення позовних вимог з врахуванням обов`язкової частки в спадковому майні дочки померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , яку вона успадкувала за законом після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, згідно якої зменшені позивачем позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечила щодо їх задоволення та просила суд слухати справу у її відсутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що зменшені позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 12.06.2006 року син позивача - ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (відповідачем по справі).

За час перебування у шлюбі, 24.10.2011 року вони придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за відповідачем, проте, згідно норм Сімейного Кодексу України вважається об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197174288 від 22.01.2020 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності відповідачу по справі - ОСОБА_2 .

Як вбачається з рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року шлюб між сином позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 син позивача - ОСОБА_3 помер.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: ? частки квартири АДРЕСА_2 .

Позивач фактично прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_3 , що стверджується поданою нею письмовою заявою приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шпаразі С.С. від 22.01.2020 року, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів які підтверджують належність частки вказаної квартири спадкодавцеві.

Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ? частку квартири АДРЕСА_2 , оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову з врахуванням його уточнень не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 206, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1299, ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на спадкове майно, а саме ? частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Мушкет