Головуючий суду першої інстанції Коваленко І.В.
Провадження № 22-ц/812/921/20 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2020 року м. Миколаїв Справа № 489/1001/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (далі ТОВ «Місто для людей Миколаїв») на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Коваленка І.В., в приміщенні цього ж суду, за заявою ТОВ «Місто для людей Миколаїв» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за надання послуг з управління багатоквартирним будинком,

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2020 року ТОВ «Місто для людей Миколаїв» звернулося до Ленінського районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком у розмірі 1 501 грн. 47 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заяву подано з порушенням правил підсудності.

При цьому місцевий суд виходив із того, що згідно вимог ст. 27 ЦПК України, заяви до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана адреса знаходиться в Центральному районі м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі ТОВ «Місто для людей Миколаїв», посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду, задовольнити заяву ТОВ «Місто для людей Миколаїв» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у розмірі 1 501 грн. 47 коп. з ОСОБА_1 відповідно до договору № 1/23 від 16 липня 2018 року та стягнути з боржника судові витрати, понесені заявником при зверненні до суду для отримання судового наказу.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що до заяви про видачу судового наказу заявником додавалися відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно яких ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

За положеннями ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до умов договору № 1/23 від 16 липня 2018 року, послуга з управління багатоквартирним будинком ТОВ «Місто для людей Миколаїв» надавалась саме мешканцям будинку АДРЕСА_3 , де розповсюджується юрисдикція Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Отже заявником не порушено правила підсудності при зверненні із заявою про видачу судового наказу до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не визнала, посилаючись на її необґрунтованість та незаконність, просила відмовити у її задоволенні у повному обсязі.

Доводи відзиву обґрунтовано тим, що в апеляційній скарзі ТОВ «Місто для людей Миколаїв» просить суд стягнути з неї 1 501 грн. 41 коп. боргу за договором № 1/23 від 16 липня 2018 року, який вона ніколи не укладала та не уповноважувала жодну особу щодо укладання такого договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту заявлених ТОВ «Місто для людей Миколаїв» вимог встановлено, що ОСОБА_1 є співласником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_2 являється споживачем послуг з утримання багатоквартирного будинку, які надає ТОВ «Місто для людей Миколаїв» на вказаний об`єкт споживача.

Через несплату за надані послуги, які надаються для обслуговування та утримання багатоквартирного будинку, де розташована квартира відповідача, виникла заборгованість.

Тобто предметом судового розгляду у даній справі є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна відповідно до договору, який можна виконувати через його особливість тільки в певному місці.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано з порушенням правил підсудності.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

При звернення до суду ТОВ «Місто для людей Миколаїв» в заяві обґрунтовувало своє звернення саме до Ленінського районного суду м. Миколаєва альтернативною підсудністю, передбаченою ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

Вирішуючи питання про видачу судового наказу, суд першої інстанції не надав оцінку доводам позивача про наявність підстав для подання позову у справі, яка переглядається, за правилами альтернативної підсудності, не перевірив дотримання позивачем правил підсудності під час подання позову та можливість вибору позивачем суду за правилами альтернативної підсудності.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У статті 28 ЦПК України визначені правила альтернативної підсудності за вибором позивача. За правилами частини восьмої цієї статті позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Визначена ч. 8 ст. 28 ЦПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Суд першої інстанції відмовляючи у видачі судового наказу з підстав порушення правил підсудності не звернув уваги на те, що спірні правовідносини виникли з договірних зобов`язань щодо користування житловим приміщенням та оплатою послуг, пов`язаних з утриманням цього нерухомого майна відповідно до договору, а тому відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України заява про видачу судового наказу за вибором заявника може бути також подана до суду за місцем виконання цього договору АДРЕСА_4 . 1 АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , що за територіальною підсудністю відносить до юрисдикції Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу не заслуговують на увагу, оскільки їх зміст зводиться до вирішення заявлених вимог по суті.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є помилковими.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з подачею апеляційної скарги підлягає вирішенню при розгляді справи по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.