Справа № 202/843/20
Провадження № 2/202/1035/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

03 червня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні клопотання представника відповідача адвоката Діденко Р.А. про зобов`язання позивача надати відповіді на питання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю концерн «Весна» про поновлення на роботі, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю концерн «Весна» про поновлення на роботі, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Під час розгляду справи, представник відповідача адвоката Діденко Р.А. заявив клопотання про зобов`язання надати письмові відповіді на поставлені запитання в порядку письмового опитування учасників справи як свідків.

Позивач та його представник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на положення ст. 92 ЦПК України, в судовому засіданні наголошували, що питання 1-3 не стосуються предмету спору.

Представники відповідача та відповідач підтримали клопотання та наполягали на його задоволенні.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЦПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Частина 6 зазначеної статті визначає випадки відмови учасника справи від наданні відповіді на поставлені запитання. Підстав, визначених п. 1 та п. 3 частиною 6 статті 93 ЦПК України, які дають право позивачу відмовитися від надання відповіді, позивачем не зазначено та судом не встановлено.

Позивач та його представник в письмовій відмові щодо клопотання представника відповідача, поданого в порядку ст. 93 ЦПК України, посилалась на ст. 92 ЦПК.

Частиною 1 ст. 92 ЦПК України визначено, що сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Суд вважає, що статтею 93 ЦПК України визначено саме ці інші випадки, встановлені ЦПК України, а саме можливість опитування учасників справи як свідків. Отже, відмова позивача в наданні відповіді з підстав, передбачених ст. 92 ЦПК України такою, що суперечить вимогам ЦПК України, та вважає необхідним зобов`язати позивача надати відповіді на питання.

Розглядаючи перелік питань, які були надані представником відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЦПК України, учасник справи має право поставити питання іншому учаснику справи про обставини, що мають значення.

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначені положення закріплені й в частині 1 статті 81 ЦПК України. Отже, на сторони покладається обов`язок доведення тих чи інших обставин, які мають значення для справи. При цьому, стаття 93 ЦПК України закріплює можливість опитування щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, а не опитування щодо наявності доказів або підтвердження фактів відповідними доказами учасника справи.

Тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, та необхідності зобов`язати позивача надати відповіді на запитання, за виключенням питань, що стосуються наявності доказів щодо підтвердження обставин зазначених в позові та безпосередньо позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 76, 90, 93, 259-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача адвоката Діденко Р.А. про зобов`язання позивача надати відповіді на питання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю концерн «Весна» про поновлення на роботі, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 надати відповіді на наступні питання:

1)Які щоденно завдання надавав позивач начальнику Управління № 1та Управління № 2?

2)Які конкретно дії вчиняв позивач з метою організації роботи адміністраторів Управління № 2, а також Управління № 1 та здійснення контролю за їх виконанням?

3)Чому позивач потрапив у лікарню тільки через два місяці після повідомлення його про звільнення, якщо його потрясіння від даних подій було дуже сильним та повинно було проявитись відразу (тобто ще 28.10.2019 року), а не під дату запланованого звільнення, тобто лише 27.12.2019 року?

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г.В. Бєсєда