КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5723/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Іванової І.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києвавід 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 ) про стягнення аліментів. В обґрунтування свої позовних вимог зазначила, що позивач з відповідачем мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто, а тому позивач, з урахуванням інтересів дитини вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи 21.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києвавід 09 грудня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (22.05.2019) та до досягнення дитиною повноліття.Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1

подав апеляційну скаргу, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково. Вказав, що суд першої інстанції не з`ясував та не перевірив доводи позивача, а саме звідки у неї є щомісячно 11000,00 грн. на оренду житла, чи дійсно позивач проживає в цьому житлі, якими доказами підтверджуються такі значні місячні доходи та витрати позивача. Також зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами, а також цивільна дружина із її дитиною.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в яком у просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону та не спростовують висновків суду першої інстанції

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. А також з того, що дитина проживає з позивачем, аліменти підлягають стягненню у частці від доходу відповідача, оскільки саме позивачу належить право вибору такого способу стягнення.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до копії рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвано (а.с. 11).

Відповідно до копії Договору найму (оренди) нерухомого майна від 21лютого 2017 року, позивач орендує квартиру в АДРЕСА_1 та сплачує орендну плату щомісячно у розмірі 11000,00 грн.(а.с. 13-18 ).

Згідно Довідки від 14 березня 2019 року ОСОБА_3 відвідує групу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Дитячого клубу « ІНФОРМАЦІЯ_3 -Polly» з 25 жовтня 2018 року до теперішнього часу. Вартість абонементу становить 840, 000 грн. (а.с. 19).

Крім того, ОСОБА_3 відвідує Дитячий клуб «Champion Kids, абонементу у якому складає 2970,00 грн., що підтверджується копією Договору про організацію навчально-тренувальних занять в Дитячому клубі «ChampionKids» від 04 березня 2019 року (а.с. 20-21).

Відповідно до копій платіжних доручень відповідачем перераховувались кошти на утримання дитини з січня 2019 року по червень 2019 року (а.с. 39-60).

Також, судом встановлено, що відповідачем надано копії квитанцій про сплату дошкільного закладу освіти, Дитячого клубу « ІНФОРМАЦІЯ_3 -Polly», розвиваючих занять, придбання одягу та взуття, витрат на лікування, охорону здоров`я та профілактику захворювань за період з січня 2019 року по червень 2019 року (а.с. 61-83).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, апеляційний суд доходить висновку, що на утримання своєї малолітньої доньки відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, які відповідають вимогам щодо законності й обґрунтованості.

Відповідач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами, а також цивільна дружина із її дитиною, не є достатньою підставою для визначення аліментів у меншому розмірі, а також не звільняє відповідача від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів у меншому розмірі не заслуговують на увагу.

Вищезазначені висновки узгоджуються із висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 рокуу справі № 461/4936/16.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував та не перевірив доводи позивача, а саме звідки у неї є щомісячно 11000,00 грн. на оренду житла, чи дійсно позивач проживає в цьому житлі, якими доказами підтверджуються такі значні місячні доходи та витрати позивача, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції вірно врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що розмір аліментів не перевищує 70% від щомісячного доходу відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києвавід 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «03» червня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко І.В. Іванова