Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 663/2893/16-ц

провадження № 61-18590св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротун В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Скадовська міська рада Херсонської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_5 , на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2019 року у складі судді Клімченка М. І., постанову Херсонського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Приходько Л. А., Бездрабко В. О., Вейтас І. В.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_5 , на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2019 року, постанову Херсонського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Скадовської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником 177/300 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 348 кв. м. Іншим співвласником будинку є ОСОБА_2 , якій належить 123/300 частин будинку та 0,0245 га земельної ділянки.

Поряд з позивачем розташований житловий будинок АДРЕСА_2 , співвласниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Земельна ділянка під цим будинком нікому із співвласників на праві власності не належить та продовжує перебувати у комунальній власності територіальної громади міста Скадовська.

Взаємне розташування будівель і споруд житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 призвело до того, що заїзд транспорту до належної позивачці садиби можливий лише зі сторони житлового будинку АДРЕСА_2 по існуючому історично створеному проїзду площею 84 кв. м. Іншого способу здійснення обслуговування чи проїзду на належу їй земельну ділянку не існує.

Рішенням Скадовської міської ради Херсонської області № 221 від 30 червня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у встановленні сервітуту та рекомендовано звернутися до суду.

Оскільки, користувачі земельної ділянки АДРЕСА_2 заперечують проти користування позивачем частиною їх ділянки, звернулась з вказаним позовом до суду.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила встановити безстроковий безоплатний особистий сервітут для власника житлового будинку АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ) на земельну ділянку на АДРЕСА_2 площею 81 кв. м для проходу, проїзду транспорту для заїзду на земельну ділянку № НОМЕР_1 , а також для прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводу, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2019 року позов задоволено.

Встановлено безстроковий безоплатний земельний сервітут для власника житлового будинку АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ) на земельну ділянку на АДРЕСА_2 площею 81 кв. м для проходу, проїзду транспорту для заїзду на земельну ділянку № НОМЕР_1 , а також для прокладання та експлуатації лінії електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації згідно з висновком експерта від 29 травня 2018 року № 18/388.

Встановлено межі частини ділянки АДРЕСА_2 , яка необхідна для встановлення сервітуту, які проходять наступним чином: від огорожі по фасаду, прямо по огорожі з металевих профільних листів по лівій межі до кута літньої кухні літ. «Б» ( АДРЕСА_1 ) - 16,34 м; далі прямо по зовнішній стіні літньої кухні літ. «Б» ( АДРЕСА_1 ) ділянки 5,96 м; прямо по огорожі з металевої плетеної сітки по лівій межі, ділянка 3,0 м; поворот направо 3,0 м; поворот направо до перетину з фасадною межею до металевої стійки воріт, ділянка довжиною 25,1 м; в місці перетину відстань до лівої межи 3,45 м; графічно відображено в Додатку № 6 до висновку експерта від 29 травня 2018 року № 18/388.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що єдиним способом захисту порушеного права позивачки є встановлення безстрокового та безоплатного земельного сервітуту проїзд на її земельну ділянку. Тому, оскільки історично сформований саме такий порядок і земельна ділянка площею 81 кв. м придатна для забезпечення проїзду та відповідачами фактично не використовується, тому наявні правові підстави для задоволення позову.

При цьому, суд зазначив, що встановлення сервітуту також забезпечить використання земельної ділянки для проїзду пожежної техніки при виникненні пожежі. Перекриття проїзду, його забудова значно погіршить умови ліквідації загоряння в середині кварталу зважаючи на віддаленість вуличних пожежних гідрантів та щільність забудови.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки у позивачки відсутній інший проїзд до земельної ділянки, на якій розташовано належний їй жилий будинок та господарські споруди, окрім як через частину земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні відповідачів. Також відсутня можливість прокладання та здійснення технічного обслуговування та ремонту інженерних мереж (лінії електропередачі, газопроводу, каналізації тощо).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що в матеріалах справи відсутні докази того, що частина земельної ділянки, на яку встановлено сервітут, має наявний шлях для проїзду транспортного засобу та була відведена для вказаних цілей.

Відповідач зазначає, що позивачка не надала доказів на підтвердження неможливості користуватися належним їй на праві власності нерухомим майном у зв`язку з відсутністю у неї доступу до земельної ділянки будь-яким іншим способом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалені рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

У відзивах на касаційні скарги ОСОБА_1 просить касаційні скарги відповідачів залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалами Верховного Суду від 06 листопада 2019 року і від 14 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

22 листопада 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що жилий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності:

- 177/300 частин - ОСОБА_1 на підставі: свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2003 року на 118/300 частин вказаного будинку, виданого державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Куліш Л. Г., зареєстрованого за № 1266; свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 грудня 2011 року на 59/300 частин житлового будинку, виданого державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Сисак Д. П., зареєстрованого за №1-1093;

- 123/300 частин - ОСОБА_2 на підставі: договору дарування від 17 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Вербовським В. М., зареєстрованого за № 2919 та ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 19 жовтня 1995 року.

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м, згідно рішення виконкому Скадовської районної ради від 18 лютого 1956 року № 102, відповідно до якого за домоволодінням на АДРЕСА_5 ) закріплена земельна ділянка - 600 кв. м. Вказана обставина також встановлена рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року, яке набрало законної сили.

На підставі рішення Скадовської міської ради № 371 від 01 лютого 2005 року частині будинку, що належить ОСОБА_2 , присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . Згідно із Державним актом на право власності на землю, земельна ділянка на АДРЕСА_1 загальною площею 0.0245 га належить на праві власності ОСОБА_2

Земельна ділянка АДРЕСА_1 , відповідно до кадастрового плану виконаного Приватним підприємством «Землевпорядник» в 2013 році площею 348 кв. м знаходиться у користуванні ОСОБА_1 .

Установлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_6 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_2 , який розташований на суміжній земельній ділянці із земельною ділянкою позивачки.

Відповідно до план-схеми бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) від 25 жовтня 1957 року, план-схеми БТІ від 15 жовтня 1957 року, схематичного плану БТІ від 01 листопада 2011 року заїзд до земельної ділянки, на якій розташована частина жилого будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 , здійснювався по проїзду, розташованому на лівій межі земельної ділянки АДРЕСА_2 .

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист права землекористування встановлено, що проїзд загального користування площею 83.5 кв. м є частиною земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_2 , наданої для обслуговування жилого будинку за зазначеною адресою.

Рішенням Скадовської міської ради Херсонської області від 30 червня 2016 року № 221 ОСОБА_1 відмовлено у встановлені земельного сервітуту на частину земельної ділянки на АДРЕСА_2 орієнтовною площею 84.0 кв. м та рекомендовано вирішити питання встановлення земельного сервітуту у судовому порядку, оскільки земельна ділянка у АДРЕСА_2 не сформована і перебуває у користуванні інших осіб.

Відповідно до листа Скадовського районного відділу Управління держтехногенбезпеки у Херсонській області від 04 січня 2013 року №24/25/1 вбачається, що перекриття проїзду між будинками АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , його забудова значно погіршить умови ліквідації загорання у середині кварталу зважаючи на віддаленість вуличних пожежних гідрантів та щільність забудови.

Відповідно до робочого проекту будівництва каналізаційної мережі будинків на АДРЕСА_6 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 (шифр проекту 06-07-НК, виконаний ПП «Діагональ», ліцензія АВ № 341945, ГІП - Н.М. Микита , 2007 рік), каналізаційний колектор, прокладений уздовж АДРЕСА_6 на відстані 3.5 м від лінії забудови кварталу. Каналізаційний трубопровід від жилого будинку ОСОБА_1 прокладений через поворотний колодязь по проїзду загального користування 11.7 м, під незначним кутом до каналізаційного колодязя.

Згідно із проектом газопостачання кварталу АДРЕСА_10 (шифр проекта 365/91 ГСН, виконаний Укржилпромпроект обласний відділ м. Херсон) розподільчий трубопровід Д-20 до житлового будинку АДРЕСА_1 від внутриквартального газопровода, прокладений по опорам, які встановлені на земельній ділянці № НОМЕР_3 .

Лінія електропередачи до житлового будинку АДРЕСА_3 .

Висновком судової земельно-технічної експертизи від 29 травня 2018 року № 18/388 встановлено, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 має подовжену конфігурацію. Ширина проходу до частини житлового будинку ОСОБА_1 та взагалі до вільної від забудови ділянки № НОМЕР_1 по фасаду складає 1.0 м. Господарська будівля - гараж літ. «В» розташований в дворовій частині біля задньої межі ділянки № НОМЕР_1 . Без проїзду по земельній ділянці № НОМЕР_3 у ОСОБА_1 відсутня можливість використовувати дану будівлю за функціональним призначенням.

Для встановлення земельного сервітуту з метою проїзду та належного обслуговування інженерних мереж експертом запропоновано використання частини земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка історично використовувалась як проїзд для земельної ділянки № НОМЕР_1 , а саме земельна ділянка фактичною площею 81.0 кв. м розташована від фасаду по лівій межі, за формою трапеція з лінійними розмірами: фасад - 3.45 м, права межа - 25.1 м, ліва межа - 25.3 м, задня межа 3.0 м.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 98 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України).

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Установлено, що рішенням Скадовської міської ради Херсонської області позивачу відмовлено у встановлені земельного сервітуту на частину земельної ділянки та рекомендовано вирішити питання встановлення земельного сервітуту у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами, що задоволення її потреб неможливо здійснити іншим способом, ніж встановлення земельного сервітуту.

Крім того, судами попередніх інстанцій не здобуто доказів, які б могли свідчити, що встановлення безоплатного земельного сервітуту відносно спірної земельної ділянки буде надмірно обтяжливим для відповідачів.

При цьому, судами взяті до уваги та досліджені надані учасниками справи докази, їм надана належна правова оцінка, у результаті чого встановлено, що прохід, проїзд транспорту для заїзду на земельну ділянку № НОМЕР_1 , а також для прокладання та експлуатації лінії електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, у силу її місця розташування, можливий виключно уздовж земельних ділянок зі сторони домоволодінь відповідачів на зазначеній вулиці, яка історично використовувалась як проїзд до земельної ділянки № НОМЕР_1 та для належного обслуговування інженерних мереж.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, встановивши, що ОСОБА_1 як користувач суміжної земельної ділянки із відповідачами довела, що задоволення її потреб неможливо здійснити іншим способом, ніж встановленням земельного сервітуту, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційних скарг щодо наявності у позивачки інших варіантів проходу та проїзду до власної земельної ділянки є безпідставними, оскільки спростовуються висновками судової земельно-технічної експертизи від 29 травня 2018 року № 18/388, у відповідності до яких без проїзду по земельній ділянці відповідачів у ОСОБА_1 відсутня можливість використовувати належну їй будівлю за функціональним призначенням.

Інші доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, на підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні касаційних скарг, оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2019 року, постанову Херсонського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун