Справа № 409/1527/19
Пров. № 2/409/200/20
У Х В А Л А

05 червня 2020 року смт Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Максименко О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом першої черги,-

В с т а н о в и в :

Позивачка в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом першої черги.

03.06.2020 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом вилучення у відповідачки оригіналу свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки AUDI А4 державний номер НОМЕР_1 , видане 02.09.2017 року на ім`я ОСОБА_4 ; накладення арешту на автомобіль марки AUDI А4 державний номер НОМЕР_1 синього кольору; передачі ОСОБА_1 або ОСОБА_5 автомобіля марки AUDI А4 державний номер НОМЕР_1 синього кольору з документами про його реєстрацію на зберігання.

Необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову позивач обґрунтував тим, що на даний час існує загроза втрати майна або значних витрат по відновленню стану автомобіля, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy за № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.150 ч.3 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року заяву позивачів про забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом першої черги задовольнити частково. Накладено арешт на рухоме майно, а саме: автомобіль марки AUDI А4 державний номер НОМЕР_1 синього кольору, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію, виданого 02.09.2017 року центром 4444. В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову, а саме: передачі ОСОБА_1 або неповнолітньому ОСОБА_2 на зберігання автомобіля марки AUDI А4 державний номер НОМЕР_1 синього кольору з документами про його реєстрацію, відмовлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про забезпечення позову шляхом вилучення у відповідачки оригіналу свідоцтва про реєстрацію автомобіля та самого автомобіля і передачі ОСОБА_1 чи ОСОБА_5 автомобіля марки AUDI А4 державний номер НОМЕР_1 синього кольору з документами про його реєстрацію задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтуються на вимогах ст. 152 ЦПК України.

При цьому наведені в клопотанні обставини щодо настороження позивача фактом знаходження автомобіля не у відповідачки, нічим не підтвердженні.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ст.ст. 149, 151, 152, 153, 259, 260, 353, п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом першої черги відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко