Справа № 263/6813/20
Провадження № 2-н/263/632/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Кулик С.В., перевіривши матеріали заяви Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за користування послугою централізованого опалення та гарячого водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява ККП«Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за користування послугою централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2017 року по 01.05.2020 року у сумі 34878,62 грн., 3 % річних у розмірі 1372,74 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 2440,54 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Завдання наказного провадження зводяться до прискорення вирішення справ, предметом яких є вимоги, пов`язані зі стягненням з боржника грошових коштів або витребування майна.

До характерних ознак наказного провадження належать: документальність, тобто наявність письмових доказів, що підтверджують вимоги заявника, які є безспірними, спрощеність та відсутність цивільної процесуальної форми( без виклику та участі сторін).

Підставою для видачі судового наказу є вимога, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Вказане твердження ґрунтується на положеннях п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, яке передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій формі ( в тому числі електронній) за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Проте, стягувачем до заяви додана розшифровка особового рахунку, в якій зазначена адреса: АДРЕСА_1 , з розрахунком заборгованості, але доказів, які б підтверджували наявність договірних відносин з боржниками щодо надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, до заяви про видачу судового наказу не додано. А одна лише розшифровка особового рахунку не є достатнім доказом таких обставин.

Поряд з цим, до матеріалів заяви не надані беззаперечні докази наявності боргу, а саме, що такі послуги надані та відповідно їх отримувачами не оплачені.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, враховуючи, що доказів на підтвердження договірних відносин з боржниками щодо надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг боржниками суду не надано, із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 3, 62, 163, 165 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за користування послугою централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України не перешкоджає повторному зверненню із заявою у порядку наказного провадження до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для такої відмови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В.Кулик