Справа № 203/2835/18
№ 2/183/823/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0,9176 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за тією ж адресою, шляхом надання позивачеві права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки з наданням всіх повноважень покупця, в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням - кредитним договором від 16 серпня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК Технострой».

Позов обґрунтований тим, що 16 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК Технострой» був укладений кредитний договір № Cri-SME300/168/2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 680000 грн.

З метою забезпечення повного та своєчасного виконання умов кредитного договору, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено два договори іпотеки:

- № РМ- SME300/168/2007/1, у відповідності до якого майновий поручитель передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,9176 га, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 - SME300/168/2007/2, у відповідності до якого майновий поручитель передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2010 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Технострой» на коисть Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1712461,85 грн.

При цьому позивач посилається на те, що 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторигн Україна» був укладений договір кредитного портфелю, у відповідності до якого банк відступив право вимоги за кредитним договором № Cri-SME300/168/2007 від 16 серпня 2007 року, а також за договорами іпотеки №№ РМ- SME300/168/2007/1, № РМ- SME300/168/2007/2 від 16 серпня 2007 року.

Таким чином, зважаючи на невиконання основним боржником зобов`язань стосовно умов повернення кредиту, позивач вважає, що він вправі вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором, за рахунок відчуження предмету іпотеки, тому звернулися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю. від 20.08.2018 року цивільну справу направлено за підсудністю до Широківського районного суду Дніпропетровської області (т.1 а.с. 48).

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року справу передано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю (т.1 а.с. 118-119).

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду заяву, у якій просить застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «Технострой» був укладений договір про надання кредитної лінії Cri-SME300/168/2007, у відповідності до якого банк надав позичальнику кредитну лінію у розмірі 680000 грн. (а.с. 6-12).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником ТОВ «СК «Технострой» своїх зобов`язань за кредитним договором № Cri-SME300/168/2007, 16 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки (майнова порука) № РМ- SME300/168/2007/1, у відповідності до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,9176 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-15).

Також, з метою забезпечення повного і своєчасного виконання боржником ТОВ «СК «Технострой» своїх зобов`язань за кредитним договором № Cri-SME300/168/2007, 16 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки (майнова порука) № РМ- SME300/168/2007/2, у відповідності до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-18). Позивачем на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором № Cri-SME300/168/2007 від 16 серпня 2007 року надано копію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2010 року, у відповідності до якого с ТОВ «СК «Технострой» на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість у розмірі 1712461,85 грн.(а.с. 19-20).

Також суду надано докази про те, що ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за означеним кредитним договором та договорами іпотеки позивачеві по справі - Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», уклавши відповідні договори купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 22-30) та договори про відступлення права вимоги (а.с. 31-34).

Слід звернути увагу, що такі договори були укладені ще в 2010 році.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Згідно із ч. 1ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до пункту п.6.2 іпотечного договору іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмету іпотеки всі фактичні вимоги після виникнення Боржником будь-якої суми встановленої договором.

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначений п. 6.3 Договору іпотеки.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Умовами укладеного між сторонами договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору.

Згідно ст. 35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Даних про направлення та отримання відповідачем такої вимоги суду не подано.

Поряд з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, початок позовної давності необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і щодо додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

У п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено, що враховуючи вищевказані положення, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6-509цс17.

Крім того 5 липня 2017 року Верховний Суд України зробив правовий висновок у справі № 6-311 цс 16 про те, що за змістом частин третьої, пертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначалося вище, позивачеві про порушене право стало відомо ще в грудні 2010 року, коли було прийняте рішення Господарського суду Дніпропетровської області, де ОСОБА_1 не приймав участь, як сторона по справі.

Однак з наступного дня виникнення заборгованості до дня пред`явлення позову позовна давність, визначена ст. 257 ЦК України, сплила.

Крім того, суд звернув увагу на наступне. Згідно умов укладеного кредитного договору кошти надано кошти були надані ТОВ «СК Технострой» на поповнення оборотних коштів.

За змістом договорів іпотеки земельні ділянки, які є предметами договорів іпотеки, придбані відповідачем не за рахунок отриманого кредиту.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не обґрунтований, позивачем дійсно пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому сплив позовної давності та наявність заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається через канцелярію суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 224 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Сорока О.В.