Справа №489/2720/19
Провадження №2/489/1862/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь половину вартості понесених нею додаткових витрат на утримання двох синів у розмірі 7615,86 грн. Обґрунтовуючи вимоги зазначає, що сини проживають разом з нею. Відповідач ухиляється від обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дітей та взагалі не приймає участі ні у вихованні ні у забезпеченні додаткових потреб наших дітей. Придбавання необхідних речей, ліків, сплата з відвідування секцій, та взагалі забезпечення дітей всім необхідним для життя - від їжі до відпочинку та оздоровлення здійснюється нею самостійно. В зв`язку з чим, вимушена час від часу звертатись до суду для примусового стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей

Заявою від 03 серпня 2019 року позивачем збільшено розмір позовних вимог, оскільки до моменту розгляду справи з 20 травня 2019 року сплинув певний час, за який нею були понесені додаткові витрати на суму 6211,00 грн., однак враховуючи, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини просить сплатити половину понесених витрат а саме у розмірі 3105,50 грн., всього 10721,36 грн.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що відповідач позов визнає в частині позовних вимог про стягнення витрат на ліки у сумі 761,17 грн., в решті позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що витрати на проїзд, на підтвердження яких надано два посадочні документи, на загальну суму 1446,32 грн. не є додатковими витратами на дитину у розумінні чинного законодавства. Також не є додатковими витратами на дитину витрати на проживання у м. Києві, на підтвердження надано товарний чек № 64 від 17.04.2019 року. Окрім того, зазначений товарний чек не містить назви готелю за проживання в якому сплачено кошти у сумі 4400,00 грн. Також позивачкою не надано обґрунтування, чому саме позивачка вирішила зупинитися саме в готелі з добовою вартістю проживання в сумі 1466,66 грн., в той час як в Києві є інше більш дешеве та доступне житло. Витрати на секцію плавання у сумі 6880 грн. не є додатковими витратами та дитину у розумінні чинного законодавства України, оскільки вони не пов`язані з особливим розвитком здібностей дітей чи їх станом здоров`я. Окрім того, квитанції на суму 3920 грн. не містять жодної інформації щодо особи платника та в чиїх інтересах сплачено дані кошти. Витрати пов`язані із вступом до Миколаївського базового медичного коледжу на стоматологічне відділення в сумі 3251 грн. не є додатковими витратами на дитину, оскільки дані витрати не пов`язані з особливим розвитком здібностей дітей чи їх станом здоров`я. Витрати на ортодонтичне лікування на загальну суму 603,01 грн. йому невідомо саме за що були переведені кошти, а тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини. Також незрозуміло в якій клініці здійснювалося ортодонтичне лікування та на якій підставі здійснювалося лікування, а також не містять доказів здійснення такого лікування. Витрати на клінічні аналізи в сумі 2580 грн. не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки дані аналізи зроблені без будь-якої необхідності і не пов`язані зі здоров`ям дітей, дані аналізи робилися без направлення лікаря.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що відвідування лікарні у м. Києві відбувалося за направленням лікарів з метою проведення клінічних обстежень сина ОСОБА_3 , враховуючи цей факт витрати на проїзд та проживання були обумовлені виключно особливими обставинами зі станом здоров`я дитини. Відвідування дітьми секції плавання зумовлено виключно особливими обставинами для покращення стану їх здоров`я з ціллю профілактичного лікування дитини. Також з цього приводу є направлення та рекомендації лікарів. Діти проходять лікування в ортодонтичному відділені КНП ММР "Міська стоматологічна поліклініка". Стосовно платіжних доручень на суму 603,01 грн. в яких не зазначено за що переведені кошти, нею було отримано довідку в тому, що ці дні ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в ортодонтичному відділені у лікаря ОСОБА_5 , у зв`язку з чим були понесені витрати. В інших платіжних дорученнях зазначено, за що саме сплачені кошти. Витрати на відвідування дітьми курсів ліплення та придбання у зв`язку з цим приладдя насамперед є витратами пов`язаними з розвитком особливих здібностей дітей. Аналізи здавалися дітьми відповідно до припису лікаря у зв`язку з проходженням учнями щорічного обов`язкового медичного профілактичного огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що 07 травня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі - по 425 грн. 00 коп. на кожного щомісячно, починаючи з 10.09.2009 р. до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі - по 850 грн. 00 коп. на кожного щомісячно, починаючи з 31.03.2016 р. до досягнення дітьми повноліття.

21 лютого 2018 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.06.2016 р. по справі № 2/489/1277/2016 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду та до досягнення ними повноліття. Виконавчі листи, видані по цивільній справі № 2/489/1277/2016, відізвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Згідно довідки від 08.05.2019 року виданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, вбачається що позивач ОСОБА_1 , та сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17 дійшов висновку, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З аналізу зазначених норм законодавства можна зробити висновок, що додаткові витрати на дитину стягуються до досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття законодавець передбачив участь одного за батьків при навчанні дитини, шляхом можливості стягнення аліментів на повнолітню дитину пов`язаних з навчанням.

Позивач зазначає та надає документальне підтвердження, що на день подання позову фактично зазнані витрати позивача на дітей складаються з наступного.

Оплата за плавання: 4 платежі по 980,00 грн. всього на суму 3920 грн., що підтверджується квитанціями № 4800 від 05.10.2017 року, № 4832 від 09.11.2017 року, № 4917 від 15.12.2017 року, № 47/1 від 23.01.2018 року) та 3 платежі на суму 2960 грн., що підтверджується квитанціями № 480151 від 16.06.2019, № 480167 від 02.08.2019, № 480166 від 02.08.2019 (а.с. 17,18, 69);

Відповідач в своєму відзиві зазначає, що витрати на секцію плавання у сумі 6880 грн. не є додатковими витратами та дитину у розумінні чинного законодавства України, оскільки вони не пов`язані з особливим розвитком здібностей дітей чи їх станом здоров`я. Окрім того, квитанції на суму 3920 грн. не містять жодної інформації щодо особи платника та в чиїх інтересах сплачено дані кошти.

Твердження відповідача судом не береться до уваги, оскільки витрати на секцію плавання є додатковими витратами, оскільки вони пов`язані з особливим розвитком дітей та їх станом здоров`я.

Ортодонтичне лікування та послуги стоматології: квитанція № від 01.08.2017 року на суму 251,26 грн., квитанція № від 05.09.2017 року на суму 150,75 грн., квитанція № від 29.09.2017 року на суму 750,00 грн., квитанція № від 07.11.2017 року на суму 200,00 грн., квитанція № від 13.12.2017 року на суму 201,01 грн., квитанція № від 31.01.2018 року на суму 201,01 грн., квитанція № від 13.03.2018 року на суму 201,01 грн., квитанція № від 07.05.2018 року на суму 100,50 грн., квитанція № від 21.06.2018 року на суму 251,26 грн., квитанція № Р24А465878509А87467 від 16.08.2018 року на суму 100,50 грн., квитанція № від 27.09.2018 року на суму 150,75 грн., квитанція № від 05.11.2018 року на суму 100,50 грн., квитанція № від 14.03.2019 року на суму 904,52 грн. всього на суму 3563,07 грн.; довідки КНП ММР "Міська стоматологічна поліклініка" , відповідно до яких вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на лікуванні з 27.09.2018 року по 05.11.2018 року та з 21.06.2018 року по 16.08.2018 року (а.с. 21-33, 164);

Відповідач в своєму відзиві зазначає, що витрати на ортодонтичне лікування на загальну суму 603,01 грн. йому невідомо саме за що були переведені кошти, а тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини. Також незрозуміло в якій клініці здійснювалося ортодонтичне лікування та на якій підставі здійснювалося лікування, а також не містять доказів здійснення такого лікування.

Судом твердження відповідача не береться до уваги, оскільки витрати ортодонтичне лікування є додатковими витратами, оскільки вони пов`язані зі станом здоров`я дітей.

Аналізи: всього сплачено 2580,00 грн., що підтверджено квитанцією від 10.03.2019 на суму 1290,00 грн., та квитанцією від 13.03.2019 року на суму 1290,00 грн. та направлення лікаря (а.с.34, 39).

Відповідач в своєму відзиві зазначає, що витрати на клінічні аналізи в сумі 2580 грн. не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки дані аналізи зроблені без будь-якої необхідності і не пов`язані зі здоров`ям дітей, дані аналізи робилися без направлення лікаря.

Твердження відповідача судом не береться до уваги, оскільки витрати аналізи є додатковими витратами, оскільки вони пов`язані зі станом здоров`я дітей та позивачкою надані докази на підтвердження направлення лікаря.

Проїзд до Київської клінічної лікарні та ДУ «Інститут нейрохірургії ім.А.П.Родоманова АМН України» для проведення клінічних обстежень сина ОСОБА_3 : надано два квитки від 21.03.2019 на поїзд на суму 1446,32 грн. (а.с. 35, 36);

Витрати на проживання під час проведення обстеження у м.Києві: підтверджуються товарним чеком №64 від 17.04.2019 року за сплату вартості проживання у готелі за двох на суму 4400,00 грн., за сина 2200,00 грн. (а.с. 37);

Відповідач в своєму відзиві зазначає, що витрати на проїзд до м. Київ та проживання під час проведення обстеження у м. Київ не є додатковими витратами на дитину. Окрім того, зазначений товарний чек не містить назви готелю за проживання в якому сплачено кошти у сумі 4400,00 грн. Також позивачкою не надано обґрунтування, чому саме позивачка вирішила зупинитися саме в готелі з добовою вартістю проживання в сумі 1466,66 грн., в той час як в Києві є інше більш дешеве та доступне житло.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача та вважає, що витрати на проїзд та проживання під час проведення у м. Києві обумовлені необхідність обстеження ОСОБА_3 , тобто безпосередньо пов`язані зі станом здоров`я дитини.

Витрати на ліки: надано копії квитанцій на суму 1522,33 грн. (а.с. 47, 48).

Відповідач в своєму відзиві погоджується на сплату витрат на ліки у розмірі 761,17 грн.

Також на відвідування секції плавання у розмірі позивачем понесено витрати у розмірі 2960,00 грн., що підтверджується квитанціями від 17.06.19 на суму 1480,00 грн., від 02.08.19 на суму 740 грн., від 02.08.19 на суму 740 грн., та витрати понесені зі сплатою за проходження підготовчих курсів зі стоматології у розмірі 830,00 грн., придбанням у зв`язку із цим необхідного приладдя у розмірі 741,00 грн., а також придбання спецодягу (медичні халати) у розмірі 1680,00 грн., зазначене підтверджується відповідними наданими суду квитанціями, всього на суму 6211,00 грн..

Дані витрати безпосередньо пов`язані з розвитком здібностей дитини та є додатковими витратами.

Згідно наданих довідок №343, №344 від 15.08.2019 року виданих директором Миколаївського базового медичного коледжу, вбачається що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 01.09.2019 року поступили до Миколаївського базового медичного коледжу і на теперішній час навчаються на І курсі стоматологічного відділення, дата закінчення коледжу 01.07.2022 року.

Витрати пов`язані з навчанням неповнолітніх дітей є додатковими втратами на їх освіту, тобто безпосередньо відносяться до додаткових витрат.

Частиною 2 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Всього розмір фактично понесених додаткових витрат позивачем складає 21442,72 грн., з яких позивач просить стягнути половину понесених нею витрат у сумі 10721,36 грн., адже мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

З огляду на досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з серпня 2017 року по серпень 2019 року у розмірі 10721 гривен 36 копійок (десять тисяч сімсот двадцять одна гривен тридцять шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривни 40 копійок.

Строк подання апеляційної скарги під час дії карантину , встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19 продовжується на строк дії такого карантину (Розділ ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України).

Починаючи с офіційної дати закінчення карантину апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_5 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «10» серпня 2020 року.