Справа пр. №2-з/756/156/20
У Х В А Л А

23 червня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Звершховської І.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за первісним позовом ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки.

22 червня 2020 року позивачем за первісним позовом ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , а також заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачеві вчинити дії, спрямовані на відчуження указаної квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції".

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На даний час між сторонами за первісним позовом виник спір щодо стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 23 травня 2008 року №0.

Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт та заборонити вчиняти реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, зазначеного у заяві про забезпечення позову, зокрема ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" у своїй заяві про забезпечення позову не зазначає жодних посилань на докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження чи підготовку до відчуження належної їй на праві власності 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Крім цього, суд звертає увагу заявника на те, що позов про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пред`явлено до суду в 2013 році, за цей час ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на реалізацію належної їй на праві власності 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 не здійснювала.

З огляду на зазначене, у задоволенні заяви позивача за первісним позовом ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про забезпечення позову слід відмовити.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Андрейчук