П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/2757/19

Номер провадження 22-ц/804/2242/20

29 липня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів - Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.

при секретарі - Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Шатілової Л.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що на підставі судового наказу, виданого 22 лютого 2018 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області по справі № 263/1384/18, з ОСОБА_2 стягнуто на його користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2018 року. З 01 березня 2018 року виконавчий документ знаходиться на виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З огляду на те, що відповідач ухилялася від виконання обов`язку щодо утримання сина ОСОБА_3 , в неї утворилась заборгованість за аліментами, яка станом на 31 грудня 2018 року складає 28 658 гривень 85 копійок. Уточнивши позовні вимоги та, посилаючись на останній розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_2 , обчислений державним виконавцем 24 липня 2019 року, який складає 12 593 гривні 66 копійки, позивач просив стягнути з відповідача на його користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 06 лютого 2018 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 25 342 гривні18 копійок.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 06 лютого 2018 року по 31 грудня 2018 року у сумі 12 593 гривні 66 копійок. Розподілено судові витрати, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 381 гривня 74 копійки.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 частково, стягнувши з неї на користь останнього неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 2000 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначила, що місцевим судом було встановлено, але не прийнято до уваги той факт, що про судовий наказ від 22 лютого 2018 року, яким з неї було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини доходу на утримання сина ОСОБА_4 , їй стало відомо лише у грудні 2018 року, тобто не з її вини виникла заборгованість.

Також вважає, що місцевим судом не надано аналізу доказам стосовно її сімейного та матеріального стану, які дають підстави зменшити розмір неустойки. Так, суд не врахував те, що вона є багатодітною матір`ю, оскільки має чотирьох дітей, крім аліментів від позивача на утримання двох дітей, доходів немає, з огляду на те, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач та її представник - адвокат Кравчук Л.Є. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення в повній мірі не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно із постановою старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (нова назва: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Демянко О.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №55901868 від 01 березня 2018 року, відкрито виконавче провадження за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року про стягнення з ОСОБА_6 (після реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_6 ») на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2018 року (а.с.3, 32).

Відповідно заяви про видачу судового наказу, в якій ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , місцем реєстрації відповідача ОСОБА_6 зазначена адреса: АДРЕСА_1 та адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 (а.с.33).

Згідно довідки від 18 квітня 2019 року, виданої ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі», ОСОБА_6 прийнята в штат вказаного підприємства з 27 липня 2018 року та з 26 листопада 2018 року по 14 квітня 2019 року знаходилася на лікарняному по пологам та родам, а з 15 квітня 2019 року знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років (а.с.34).

З акту про фактичне проживання №122 від 23 квітня 2019 року, виданого КСН «Криштальний», вбачається, що ОСОБА_2 із сім`єю у складі чоловіка ОСОБА_8 та дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.36, 37).

Згідно довідки про доходи № МК000000043 від 24 квітня 2019 року, виданої Маріупольською філією ТОВ «Континіум-Трейд», ОСОБА_6 працювала продавцем продовольчих товарів та за період з лютого 2018 року по червень 2018 року отримала заробітну плату 19318 гривень 39 копійок, а з урахуванням податків - 17268 гривень 30 копійок (а. с. 44).

Відповідно довідки про доходи, виданої ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі», з серпня 2018 року по грудень 2018 року ОСОБА_6 працювала касиром торгівельного залу і за цей період отримала заробітну плату на загальну суму 17568 гривень 36 копійок, сума до сплати - 16804 гривні 17 копійок (а.с. 45).

З довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 55901868 від 24 липня 2019 року, наданої головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що заборгованість ОСОБА_6 за аліментами, стягнутими судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року станом на 31 грудня 2018 року становить 12 593 гривень 66 копійок (а.с.73).

Згідно відповіді на адвокатський запит №142 від 05 листопада 2019 року, наданої ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі», вказане підприємство отримало постанову державного виконавця №55901868 від 01 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року - 15 квітня 2019 року (а.с.129).

Згідно відповіді на запит від 31 жовтня 2019 року вх. №42243, наданої Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, судовий наказ по справі № 263/1384/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з ОСОБА_6 , 23 вересня 2019 року було направлено боржнику простою поштою за адресою реєстрації: АДРЕСА_4 та за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 . 21 січня 2019 року ОСОБА_6 отримала нарочно копію судового наказу, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи (а.с.130).

З посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради 23 травня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.134).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №23698/н/05-84 від 03 березня 2020 року ОСОБА_2 за період з 3 кварталу по 4 квартал 2019 року отримувала доходи з таких джерел: 3 квартал 2019 року - аліменти в сумі 7816 гривень 82 копійки; 4 квартал 2019 року - аліменти в сумі 19874 гривні 39 копійок (а.с.135).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 серпня 2018 року за період з 06 лютого 2018 року по грудень 2018 року у розмірі 12 593 гривень 66 копійок відмовлено (а.с.104-110).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_12 , є підстави для застосування до неї відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, а саме стягнення з неї неустойки у сумі 12 593 гривень 66 копійок, нарахованої за весь час несплати аліментів. При цьому місцевий суд обмежив суму пені 100 відсотками заборгованості за аліментами відповідача.

Повністю погодитись з такими висновками суду не можна з огляду на таке.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Апеляційним судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2010 року був розірваний. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.108-109).

14 лютого 2019 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , з яким має доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 108-109).

Відповідно до судового наказу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2018 року.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач посилалась на те, що відсутня її вина у несплаті аліментів за вказаним судовим наказом за період з 22 лютого 2018 року по листопад 2018 року, оскільки про свій статус платника аліментів за судовим рішенням вона дізналась лише у грудні 2018 року.

Згідно інформації від 31 жовтня 2019 року вх. №42243, наданої Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, судовий наказ по справі № 263/1384/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з ОСОБА_2 23 вересня 2019 року було направлено боржнику простою поштою за адресою реєстрації: АДРЕСА_4 та за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 . 21 січня 2019 року ОСОБА_6 отримала нарочно копію судового наказу, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи (а.с.130). Інших даних про обізнаність відповідача про видачу судового наказу матеріали справи за вказаним судовим наказом не утримують.

При цьому встановлено, що судовий наказ Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області був направлений боржнику ОСОБА_2 за адресою, зазначеною заявником, де остання фактично не мешкала, замість провулка Черноморський у місті Маріуполі зазначена вулиця Черноморська у місті Маріуполі.

Крім того, з відповіді на адвокатський запит №142 від 05 листопада 2019 року, наданої ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі» вбачається, що вказане підприємство отримало постанову державного виконавця №55901868 від 01 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року - 15 квітня 2019 року (а.с.129).

Згідно листа Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 23 липня 2020 року, про наявність відкритого виконавчого провадження за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року, ОСОБА_17 стало відомо 20 грудня 2018 року, про що свідчить заява останньої.

Таким чином, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не була обізнана про видачу Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року судового наказу про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_12 до грудня 2018 року, тому на неї, як на платника аліментів, не можна покладати відповідальність, передбачену ст. 196 СК України за період з 06 лютого 2018 року по 30 листопада 2018 року, оскільки заборгованість за цей час утворилася з незалежних від неї причин.

Суд першої інстанції, не надав належну оцінку наданим відповідачем доказам та зробив помилковий висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за весь час виникнення заборгованості за аліментами, обмежившись висновком про те, що посилання ОСОБА_2 на те, що вона дізналася про існування судового наказу лише у грудні 2018 року, оцінювалися судом при розгляді її позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. При цьому суд не врахував, що при ухваленні судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, судом не було зроблено висновків щодо відсутності або наявності вини боржника у виникненні цієї заборгованості.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до положень ст.376 ЦПК України, у зв`язку невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, підлягає зміни в частині періоду та розміру стягнутої з відповідача неустойки, а також розподілу судових витрат.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за грудень 2018 року у сумі 486 гривень 72 копійки, виходячи з наступного розрахунку:

Період Нараховано Розмір пені за один день прострочення

Кількість днів Розмір нарахованої пені

01.12.2018

31.12.2018

1013,50 10,14 48 486,72

У відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, на відповідача необхідно покласти судовий збір сумі 14 гривень 68 копійок, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на 1,9 %, виходячи з розрахунку: 768,40 гривень х 1,9% : 100%. Решту судового збору у сумі 753 гривні 80 копійок слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 травня 2020 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 а неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року у сумі 486 гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у сумі 14 гривень 68 копійок.

Решту судового збору у сумі 753 гривні 80 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 31 липня 2010 року

Суддя: