справа № 361/142/20
провадження № 2/361/1634/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що 27 липня 2001 року вона і ОСОБА_2 уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю. Із червня 2010 року вона та відповідач подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Домовленості про розмір коштів на утримання сина між сторонами не досягнуто, оскільки відповідач постійно змінює своє бачення на розмір аліментів на дитину, тому вона змушена була звернутися до суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд задовольнити його, визначити розмір аліментів на сина сторін ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі вставленого законом прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років та розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на їхнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27 липня 2001 року позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, 21 лютого 2012 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на даний час разом із матір`ю. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Відповідач ОСОБА_2 згоден сплачувати аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у визначеному законом розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік визначено, що прожитковий мінімум у 2020 році на місяць на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2218 грн., з 1 липня 2318 грн., з 1 грудня 2395 грн.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , суд враховує, що визначений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на день ухвалення судом рішення становить 2218 грн.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються.

Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 263 265, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.