Справа № 182/4269/20
Провадження № 2/0182/2112/2020
У Х В А Л А

Іменем України

06.08.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву Науково-виробничого об`єднання Товариства з обмеженою відповідальністю «КСЕРОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю , -

В С Т А Н О В И В :

27 липня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Науково-виробничого об`єднання ТОВ «КСЕРОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю.

Суддя, розглянувши позовну заяву, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Згідно положень статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном, відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна, для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3 ст.364 ЦК України).

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.364 ЦК України), у відповідності до ЗУ«Про нотаріат». Отже, можливість проведення виділу або поділу в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності (за домовленістю сторін), закон пов`язує з можливістю співвласників в оформленні письмового і нотаріально посвідченого договору.

Таким чином, при наявності вказаних обставин, зазначених у ст.364 ЦК України, позивач має право в будь-який час звернутися до нотаріуса з приводу виділу в натурі частки з нерухомого спільного майна, не звертаючись до суду з вказаним позовом.

Детально порядок визначення та зміни часток регламентовано, «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до п.6.6 глави 1 розділу ІІ зазначеного «Порядку…», учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу).

Згідно до п.6.7 глави 1 розділу ІІ зазначеного «Порядку…», договір про визначення часток, зміну розміру часток є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. При цьому, нотаріус або підшиває один примірник такого договору до правовстановлюючого документа, або вчиняє на цьому документі службову відмітку щодо посвідчення договору про визначення, зміну розміру часток.

На підставі 6.11 глави 1 розділу ІІ зазначеного «Порядку…», якщо між учасниками спільної часткової власності виникають спори щодо визначення, зміни розміру часток, а також виділу частки спільного майна в натурі (поділу), нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії і роз`яснює заінтересованим особам їх право звернутися до суду для вирішення цих спорів.

Проте, позивачем не надано доказів щодо відмови нотаріуса у посвідчені договору про виділ частки з нерухомого майна.

Таким чином, у зв`язку із неможливістю встановлення порушення прав, свобод та інтересів жодної із сторін по справі, а також враховуючи те, що частки майна, що є у спільній частковій власності, повинні відповідати умовам, що передбачені чинними законодавством, в даному випадку, дає суду підстави вважати, що позивачем порушено, всупереч п.7 ч.4 ст.185 ЦПК України, визначений законом порядок.

Тому, у відповідності до п.7 ч.4 ст.185 ЦПК України, якою передбачено, що позовна заява повертається у випадках, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими, згідно із законом, (а в даному випадку порядок виділу частки із майна, що є спільною частковою власністю визначено нормами чинного законодавства), суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви Науково-виробничого об`єднання ТОВ «КСЕРОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю, позивачу на підставі п.7 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.185, 285 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заявуНауково-виробничого об`єднання Товариства з обмеженою відповідальністю «КСЕРОН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю повернути позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал