_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/368/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право користування житловим приміщенням - кімнатами №1,2 житловою площею 9,5 кв.м. та 11,6 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1 , зобов`язати Київську райадміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму спірного житла - кімнатами №1,2 житловою площею 9,5 кв.м. та 11,6 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1 . При цьому позивач посилається на те, що він разом з родиною з 7 осіб був вселений у маневрений відселенський житловий фонд: кімнати №3,5 (зараз №1,2), квартир №10 та кімнату №1 квартири АДРЕСА_5 . В зазначені квартири родина позивача була переселена з квартири АДРЕСА_6 на період капітального ремонту. До цього часу (понад 44 роки) позивач проживає та користується спірними кімнатами, виконує всі зобов`язання передбачені для наймачів житла, має особистий рахунок і здійснює оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №324 від 15 серпня 2013 року «Про впорядкування діяльності комунального підприємства «Домоуправління №18» статус спірного житла було змінено з маневрено відселенського на державний житловий фонд звичайного використання, який дозволено приватизувати. Однак, в зв`язку з тим, що відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в переоформленні договору найму, позивач вимушений звернутись до суду з позовом для захисту своїх житлових прав.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, ОСОБА_1 надав до суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської до судового засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Надав до суду відзив на позов в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно з посвідченням 13/38, виданим районним житловим управлінням Іллічівського району м.Одеси від 05.08.1974 року ОСОБА_2 (мати позивача - ОСОБА_1 ) з родиною у складі шість членів сім`ї на період капітального ремонту квартири АДРЕСА_6 були тимчасово переселені у маневрений відселенський житловий фонд: кімнати №3,5 (зараз №1,2), квартир № 10 та кімнату №1 квартири АДРЕСА_5

На протязі чотирьох років здійснювались ремонтні роботи у вказаній квартирі внаслідок чого площа квартири зменшилась на 9,7 кв.м. (була 23,27 кв.м., стала 13,56 кв.м.), і члени сім`ї ОСОБА_2 відмовились повернутися в квартиру АДРЕСА_6 , що встановлено рішенням Київського райсуду м.Одеси від 04.04.2018 року по справі за позовом Київської райадмінстрації Одеської міськради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виселення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.08.1996 року, актовий запис 5439).

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №324 від 15 серпня 2013 року «Про впорядкування діяльності комунального підприємства «Домоуправління №18» статус спірного житла було змінено з маневрено відселенського на державний житловий фонд звичайного використання, який дозволено приватизувати.

22.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київської райадмінстрації Одеської міської ради з завою про укладання договору найму на житлові кімнати № 1,2 в квартирі АДРЕСА_1 та 30.11.2018 року позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю реєстрації ОСОБА_1 за спірною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 07.01.1972 року по 02.12.2019 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно зі ст. ст. 101, 102 ЖК УРСР, при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов`язаний надати наймачеві та членам його сім`ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. Після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав.

У тих випадках, коли жиле приміщення, яке займають наймач та члени його сім`ї, в результаті капітального ремонту не може бути збережене або істотно збільшиться і у наймача утворяться надлишки жилої площі, наймачеві та членам його сім`ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремонту. Якщо в результаті капітального ремонту жиле приміщення істотно зменшиться, на вимогу наймача йому та членам його сім`ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремонту.

ОСОБА_1 не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження закінчення капітального ремонту житла за попереднім місцем проживання позивача і прийняття його державною комісією (актом), належним чином оформленої відмови щодо повернення в квартиру АДРЕСА_6 , будь-яких письмових вимог щодо надання іншого житла. Крім того позивач з родиною на період капітального ремонту квартири АДРЕСА_6 був тимчасово переселений у маневрений відселенський житловий фонд: кімнати № 3,5 (зараз № 1,2 ), квартир № 10 та кімнату №1 квартири АДРЕСА_5 , однак на даний час ОСОБА_1 просить визнати право користування квартирою №10 , при цьому будь-яких пояснень щодо квартири №3 позивачем не надано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

При таких обставинах та враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,18,81,141, 211,247,258,259,273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено та підписано 04.06.2020 року.

Суддя Огренич І. В.