Справа № 357/2437/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано. На даний час позивачка витрачає кошти на навчання сина, його відпочинок, спортивні заняття та лікування. Оскільки відповідач не приймає участі у додаткових витратах на сина, позивачка просила в судовому порядку стягнути з нього на свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , в розмірі 21 383 грн.

Відповідач ОСОБА_2 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 76, 77, 80 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають від шлюбу неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 .

22 грудня 2005 року щлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 .

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 24.10.2005 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , до досягнення ним повноліття, наведене підтверджується довідкою про сплачені аліменти № 5 від 06.05.2020 р., виданою роботодавцем та довідкою з Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 160 від 10.02.2020 р.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у Технолого-економічному коледжі БНАУ (Договір № б/н від 31.08.2018 р.). Вартість навчання за рік становить 11 529,00 грн.

Крім цього, позивачка оплачує навчання ОСОБА_3 у англомовному кіноклубі, спортивні тренування, його відпочинок та лікування, що підтверджується наданими суду квитанціями та чеками.

Судом встановлено, що відповідач добросовісно виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Крім того, відповідач щомісячно перераховує грошові кошти на картковий рахунок сина, а також передає їх у готівковій формі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09).

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Судом було встановлено, що відповідач вчасно та у визначеному розмірі сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , надає йому грошові кошти на додаткові витрати. Суд також враховує ту обставину, що ОСОБА_2 має ІІІ групу інвалідності та більшу частину свого доходу витрачає на придбання медичних припаратів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 141, 180, 185 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Рішення суду може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судове рішення складене 02.06.2020 року.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема на апеляційне оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

СуддяЛ. М. Кошель