Справа № 522/9011/19
Номер провадження 2/522/1615/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участі секретаря - Полегенького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на спадкування.

В позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ірпінь Київської області померла його двоюрідна сестра - ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилася спадщина щодо усього належного їй майна. На день смерті ОСОБА_4 не мала ближчих за позивача родичів, оскільки ніколи не перебувала у шлюбі, а її мати та рідний брат померли раніше за неї. Позивач зазначає, що в установленому законом порядку прийняв спадщину шляхом направлення на адресу Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, крім нього заяву про прийняття спадщини подав також його брат ОСОБА_2 та раніше йому невідома ОСОБА_3 , яка також вказувала, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 . У зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок зі спадкодавицею, він був змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2018 р. заяву позивача було задоволено та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 . Проте постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.12.2018 р. було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , скасовано рішення суду першої інстанції та залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 ; роз`яснено ОСОБА_1 право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Посилаючись на те, що наявність родинних відносин зі спадкодавицею ОСОБА_3 підтверджується належними та допустимими доказами, просив визнати за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права на спадкування.

В зустрічному позові відповідач посилається на аналогічні обставини. Зазначає про те, що він також має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , оскільки є рідним братом позивача ОСОБА_1 , а відтак померла ОСОБА_4 також є його двоюрідною сестрою. У зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок зі спадкодавицею, він був змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 р. заяву ОСОБА_2 було задоволено та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 . Проте постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2019 р. було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , скасовано рішення суду першої інстанції та залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 ; роз`яснено ОСОБА_2 право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Посилаючись на те, що наявність родинних відносин зі спадкодавицею підтверджується належними та допустимими доказами, просив визнати за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 07.08.2019 р. зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права на спадкування був прийнятий до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

В грудні 2019 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на первісний та зустрічний позови. У відзиві відповідач зазначає, що не визнає позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вважає, що позивачі не довели факту порушення їх прав з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували наявність перешкод в отриманні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину. Також зазначає, що позивачами обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки предметом позову має бути встановлення відповідного юридичного факту, а не визнання права. Крім того, вказує, що позивачами не доведено того факту, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є рідними братами по матері від різних чоловіків, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_4 ім`я її матері зазначено як « ОСОБА_7 », тоді як в наявному в матеріалах справи витягу про шлюб ім`я нареченої вказано як « ОСОБА_8 ». На підставі викладеного, відповідач ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

В січні 2020 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач за первісним позовом вказує на безпідставність доводів відзиву на позовні заяви. Позивач вказує, що він позбавлений можливості пред`явити позов про визнання права власності на спадкове майно, оскільки через відсутність рішення суду, яким би був встановлений факт родинних відносин зі спадкодавцем, нотаріус не може вирішити питання про видачу свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що обраний ним спосіб захисту своїх прав відповідає п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України та практиці Верховного Суду. Також зазначає, що тотожність імен « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » є загальновідомим фактом. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 28.01.2020 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, визнали позовні вимоги ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , а також наполягав на задоволенні своїх позовних вимог.

Представники відповідача Радченко Л.П. проти позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заперечували. Зазначали, що докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги, побудовані на припущеннях. Також посилалися на те, що ОСОБА_3 не знайома з родиною ОСОБА_9 та від ОСОБА_4 ніколи не чула про наявність родичів у ОСОБА_10 . Крім того наголошували на помилковості способу захисту свого права, що його обрали позивачі.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши позивачів за первісним та зустрічним позовом на правах свідків та допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ірпінь Київської області померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 16.08.2017 р. Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено актовий запис за № 426.

Після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 від 19.09.2017 р. Ірпінською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 333/2017 до майна померлої ОСОБА_4

01 листопада 2017 року на адресу Ірпінської міської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , справжність підпису на якій була засвідчена 26.10.2017 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., р/н 2467.

27 грудня 2017 року на адресу Ірпінської міської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , справжність підпису на якій була засвідчена 22.12.2017 р. приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О., р/н 1082.

Відомостей про наявність заповіту, що його б залишила ОСОБА_4 , про видачу будь-яким особам свідоцтва про право на спадщину, а також про звернення із заявами про прийняття спадщини інших осіб матеріали витребуваної судом копії спадкової справи не містять.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначають, що померла ОСОБА_4 є їх двоюрідною сестрою.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 23.08.1948 р. суд вбачає, що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

З посвідки про народження ОСОБА_2 від 27.04.1946 р. суд вбачає, що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

З наведеного суд вбачає, що позивачі за первісним та за зустрічним позовами є рідними братами, що не заперечується жодним з учасників справи.

Судом досліджено витяг з Державного реєстру актів цивільного стану № 9 від 02.03.2018 р. про народження ОСОБА_4 , з якого вбачається, що її батьками є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10., та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11

Також судом досліджено витяг з Державного реєстру актів цивільного стану № 1 від 02.03.2018 р. про шлюб, з якого вбачається, що 08.03.1954 р. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклав шлюб з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внаслідок чого наречена змінила прізвище з « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 ».

В матеріалах справи наявний архівний витяг від 30.11.2017 р. № І-12/2/0/1/01-70, наданий Державним архівом Кіровоградської області, з якого вбачається, що батьками ОСОБА_14 є ОСОБА_17 а ОСОБА_18 .

Також в матеріалах справи наявний архівний витяг від 14.02.2018 р. № І-1/1/0/1/01-70, наданий Державним архівом Кіровоградської області, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Знам`янка Олександрійського повіту в родині ОСОБА_19 та дружини його ОСОБА_20 народився син - ОСОБА_6 , який є батьком позивачів за первісним та за зустрічним позовами.

Будучи допитаними на правах свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили суду, що після народження їх батька, ОСОБА_6 , їх бабка - ОСОБА_21 вдруге вийшла заміж за ОСОБА_17 й в цьому шлюбі народила доньку - ОСОБА_14 , яка потім вийшла заміж за ОСОБА_12 та народила доньку ОСОБА_4 , тобто спадкодавицю. Таким чином, ОСОБА_14 є рідною сестрою по матері їх батька ОСОБА_6 , тобто їх тіткою, а ОСОБА_4 є їх двоюрідною сестрою.

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, показання сторони, допитаної за правилами, встановленими процесуальним законом для допиту свідків, зокрема, попередженої про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, є самостійним засобом доказування у цивільному процесі.

Суд відзначає, що будь-яких доказів, які б спростовували факти, вказані допитаними на правах свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Разом з тим, судом були досліджені також інші наявні в матеріалах справи докази, які також не дають підстав ставити під сумнів показання позивачів.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 пояснили суду, що з родиною ОСОБА_9 знайомі з дитинства, оскільки навчалися в одному класі зі старшим з братів ОСОБА_9 - ОСОБА_2 , в дитинстві дружили, тісно спілкувалися, ходили в гості один до одного. Свідки пояснили, що ОСОБА_14 працювала завучем у Знам`янській середній школі, тому вони її добре знали. Після того, як ОСОБА_14 переїхала до Київської області, вона кожне літо приїжджала в Знам`янку, разом з неї приїжджала її маленька донька - ОСОБА_24 , яку їм представляли, як двоюрідну сестру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також в матеріалах справи наявна копія довідки, виданої Знам`янською Другою селищною радою Кіровоградської області від 12.06.2020 р., в якій вказано, що ОСОБА_14 проживала та була зареєстрована до 1953 року за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживав її рідний брат по матері - ОСОБА_6 .

Крім того, в судовому засіданні було досліджено відеозапис з сімейного архіву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , де зображений сімейний візит родини ОСОБА_2 в м. Ірпінь, до родини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Суд вбачає, що на даному відеозаписі ОСОБА_2 звертається до ОСОБА_5 по імені та по батькові, називає її своєю тіткою, проти чого вона не висловлює заперечень. Також на даному відеозаписі зображена ОСОБА_4 , яка сама називає судом ОСОБА_24 .

В матеріалах справи наявна копія паспорту ОСОБА_4 серії НОМЕР_2. Співставлення зображення ОСОБА_4 у паспорті з зображенням особи, зафіксованої на дослідженому судом відеозаписі, дозволяє суду дійти до висновку, що на даному відеозапису зображена саме ОСОБА_4 . При цьому, суд відзначає, що поведінка осіб, зображених на відео, притаманна саме родинним відносинам.

Також в матеріалах справи наявна та досліджена судом сімейна переписка між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в якій дані особи вітають один одного зі святами.

Судом також досліджені надані позивачами сімейні фотографії, на яких містяться вітальні написи із зазначенням імен позивачів та спадкодавиці.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія товарного чеку про встановлення позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 надгробного пам`ятнику на могилі ОСОБА_4 , її брата ОСОБА_25 та матері ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані позивачами доказами за зазначеними правилами, суд приходить до висновку, що у сукупності зазначені докази дозволяють встановити, що ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджене з розумним ступенем достовірності.

Посилання представника відповідача про те, що відповідачці ОСОБА_3 померла ОСОБА_4 ніколи не говорила про наявність родичів у Знам`янці чи Одесі суд не може прийняти до уваги, оскільки зазначений факт не може спростувати сукупності вищевказаних доказів та ці обставини у свою чергу не доведені.

Також суд не бере до уваги посилання представника відповідача на той факт, що позивачі ніколи не надавали жодної допомоги ОСОБА_4 з огляду на те, що дані обставини виходять поза межі предмету доказування у даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що померла ОСОБА_4 дійсно є двоюрідною сестрою позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1263 ЦК України передбачено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Крім того, частина четверта статті 1266 ЦК України передбачає, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи судом було встановлено, що ОСОБА_4 не залишила заповіту на випадок своєї смерті. Також встановлено відсутність спадкоємців першої та другої черги після смерті ОСОБА_4 .

З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 від 27.03.1995 р. судом встановлено, що батько позивачів та, відтак, дядько спадкодавиці ОСОБА_4 помер у 1995 році.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на спадкування після смерті ОСОБА_4 як спадкоємці третьої черги за правом представлення.

Вирішуючи питання щодо відповідності обраного позивачами способу захисту своїх прав суд враховує, що відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім того, в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 р. у справі № 529/613/17-ц вказано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 12.06.2013 р. у справі № 6-32цс13.

Приймаючи до уваги, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав шляхом визнання за ними права на спадкування не суперечить закону, відповідає суті права, за захистом якого позивачі звернулися до суду, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог за первісним та за зустрічним позовами у повному обсязі

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право на спадкування за правом представлення після смерті двоюрідної сестри, ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права на спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право на спадкування за правом представлення після смерті двоюрідної сестри, ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 14 серпня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко

07.08.20