ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/732/19 Номер провадження 22-ц/814/1640/20Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку письмового письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Косик С.М., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

17 липня 2019 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом на загальну суму 72214 гривень 71 копійку та судові витрати.

Вказував, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №б/н від 04 грудня 2010 року, за умовами якого вона отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

При укладенні договору позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписані ним Анкета - заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають договір між ОСОБА_1 та банком, що підтверджується її підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 не виконує. Станом на 09 червня 2019 року її заборгованість перед банком складає 72214 грн. 71 коп., з яких: 24767 грн. 86 коп. заборгованість за тілом кредиту; 19300 грн. 94 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 гривень - заборгованості за відсотками, 23316,62 грн. нарахованої пені за прострочення зобов`язання; 914,30 гривень - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штраф 500 гривень (фіксована частина), 3414,99 гривень - штраф (процентна складова).

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг без номера від 04 грудня 2010 року в розмірі 24767 гривень 86 копійок та 659 гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

В задоволенні позовних вимог і іншій частині відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір заборгованості на суму 22 217 гривень 60 копійок.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що вона жодного разу не користувалася сервісом «Миттєва розстрочка». На вимогу місцевого суду позивачем не були надані оригінали договору про користування сервісом «Миттєва розстрочка», причини ненадання витребуваних документів також не вказані. Кошти нараховані за користування вказаним сервісом в сумі 22 217,60 гривень вважає безпідставними.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 04 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк. ( а.с.11 Т-1)

Місцевий суд встановив, що підписана відповідачем анкета-заява не містить умов щодо нарахування відсоткових ставок, та штрафних санкцій, а умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ « Приватбанк» не містять підпису позивача.

Встановивши заначений факт, місцевий суд дійшов висновку про необхідність стягнення доведеного розміру заборгованості за тілом кредиту, який становить 24767 грн. 86 коп.

Рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в лише частині задоволення позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості.

Позивач в частині висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень статей 526, 530, 1046, 1054 Цивільного кодексу України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни).

Згідно чинного законодавства визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Місцевий суд встановив, що узгоджена між сторонами заява анкета не містить умов щодо сплати відсотків та штрафних санкцій. Довідка (а.с.12) датована лише 05 січня 2011 року, а тому вірно не взята судом як належний доказ умов кредитування. Сторони з цим фактом погодилися, висновки суду не оскаржили.

Суд при цьому застосував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Позичальник ОСОБА_1 не заперечувала проти того, що вона згідно анкети-заяви від датованої 04 грудня 2010 року отримала кредитну картку, якою у подальшому користувалася.

Згідно наданої позивачем інформації встановлено, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 04 грудня 2010 року отримала картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Остання з них мала термін дії до вересня 2018 року.

З виписки за рахунками ОСОБА_1 вбачається, що позичальник активно користувалася кредитними коштами протягом усього періоду дії карток (а.с. 109-116, а.с. 152-157).

На запит суду відносно надання оригіналів договорів про укладення «Миттєвої розстрочки» позивач надав відповідь (а.с. 150) з якої вбачається, що послуга «Миттєва розстрочка» не є окремим кредитним договором, а лише додатковою послугою для власників кредитних карт, укладення окремого кредитного договору не вимагається.

Також встановлено, що користування даною послугою можливе лише за волевиявлення власника кредитної картки, оскільки потребує вчинення відповідних дій з введенням пін-коду картки.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно з частинами другою, третьою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Вирішуючи спір, апеляційний суд бере до уваги і той факт, що після підключення двічі послуги «Миттєва розстрочка» відповідач систематично користувалась наданими за вказаним банківським сервісом кредитними коштами, вносила платежі на погашення кредиту, дій щодо відкликання прийняття пропозиції банку не вчинила, що свідчить про її волевиявлення. При цьому згідно з положеннями статті 642 ЦК України прийняття пропозиції банку та її виконання є прийняттям пропозиції щодо укладення договору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією суду касаційної інстанції у справах № 739/2002/16ц, № 739/119/17.

Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Сторонам належним чином було роз`яснено їх процесуальні права, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та цими правами сторони розпорядилися диспозитивно.

Доводи апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_1 даною розстрочкою не користувалася та що їй не відомо про дату початку укладення договору про миттєву розстрочку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі і випискою з особового рахунку з якого вбачається, що вперше списання коштів відбулося у травні 2016 року, а покупка товару 07.04.2016 року ( а. с. 109-116, 150).

Суди вірно встановили, що дана функція відбувається на касі торгового закладу, чи при покупці в інтернеті, і починає діяти за згодою покупця з моменту введення пін - коду кредитної картки.

Жодних доказів, що вказані кредитні кошти були використані іншою особою (в тому числі шахрайським шляхом), а не відповідачем у справі матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення вимог апелянта та переоцінки доказів у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року.

Підстав для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук