Справа № 175/4932/15-ц
Провадження № 4-с/175/47/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Новік Л.М.,

при секретарі Сапай О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинська Марина Миколаївна на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року заявник звернувся до суду з указаною скаргою в якій просить до завершення розгляду скарги зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 175/4932/15-ц від 16.06.2016 року та визнати незаконними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни у виконавчому провадженні відкритого на підставі виконавчого документа № 175/7932/15-ц від 16.06.2016 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги скаржник посилається на те, що Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчі лист на виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровськ області по справі № 175/4932/15 від 16.06.2016 року про усунення перешкоди ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні належним йому майном шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , разом з неповнолітньою ОСОБА_4 та малолітнім ОСОБА_5 .

По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № ВП 52591803.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження постанова про відкриття виконавчі провадження серії ВП № 52591803 винесена 04.10.2016 року. Як зазначено в постанові боржнику ОСОБА_1 надавався час для самостійного виконання рішення у строк 19.10.2016 року. За невиконання боржником ОСОБА_1 в добровільному порядку виконавчого листа № 175/4932/15-ц в строк до 19.10.2016 року державний виконавець Ващинська М.М. 20.10.2016 року постановила стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 6400 грн. Однак, не може погодитися з діями державного виконавця та вважає їх незаконним оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року, боржнику була направлена листом № в-2/19102 лише 19.12.2016 року, що підтверджується реєстром відправлення рекомендованої кореспонденції. Тобто після двох с половиною місяців після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, боржник був позбавлений можливості виконати рішення у добровільному порядку у строк, який надавався йому згідно до постанови про відкриття виконавчого проваджена, відповідно і рішення державного виконавця, яке викладене в постанові про стягнення з боржника 6400 грн. виконавчого збору від 20.20.2016 року є незаконною.

Начальник Дніпропетровського районного відділу ДВС Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подав до суду відзив на скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги. Вважає постанову законною, оскільки постанова про відкриття провадження винесена з урахуванням вимог чинного законодавства, а саме п.4 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2016 року, залишеного без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року, та постановою Верховного суду від 17.07.2019 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах дітей: неповнолітньої ОСОБА_4 , 2001 року народження та малолітнього ОСОБА_5 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення з житлового будинку задоволено у повному обсязі. Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні належним йому майном шляхом виселення

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , разом з неповнолітньою

ОСОБА_4 2001 року народження та малолітнім ОСОБА_5

2009 року народження, з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Постановами державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Ващинською М.М. 04.10.2016 відкрито виконавче провадження № 52591901, 13.12.2016 року № 53115095 та №53115036 з виконання виконавчи листів № 175/4932/15-ц виданих Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про усунення перешкоди ОСОБА_6 у користуванні та розпорядженні належним йому майном шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , разом з неповнолітньою ОСОБА_4 2001 року народження та малолітнім ОСОБА_5 2009 року народження, з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом (ч.1 ст.19 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження» здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядок, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положенням ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, серед яких виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповіно до ч.5 ст. 26 вказаного Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що отримавши належним чином оформлений виконавчий документ, державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, діяв в межах наданих йому повноважень та в порядку визначеному законом.

Обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Згідно вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявник не довів порушення будь-яких його прав, так, у своїй скарзі взагалі не вказує, яке його право було порушено та що стало підставою до подачі скарги до суду.

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши в сукупності надані докази і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, судом не встановлено порушень прав і законних інтересів боржника у виконавчому провадженні, які б підлягали захисту у спосіб задоволення скарги.

За вказаних підстав суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.10, 12, 57-60, 260, 447-451 ЦПК України, ст.ст.18,19,74, Закону України «Про виконавче провадження», Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинська Марина Миколаївна на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Л.М. Новік