Справа № 307/1113/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 11 листопада 2019 року (головуючий суддя Гримут В.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» про відшкодування збитків, моральної шкоди та компенсації за затримку рейсу,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони разом з своїми дітьми ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) придбали у перевізника ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» квитки №№ НОМЕР_1 , 761 НОМЕР_2 , 761 НОМЕР_3 та НОМЕР_4 для здійснення авіаперельоту рейсом QU 4433 в напрямку Київ-Бориспіль (термінал Д) Шарм ель Шейх-Рас Назрані (Офира). Згідно цих квитків час вильоту зазначено о 15 годині 27.12.2018.

Усупереч визначеному часу, виліт відбувся тільки о 23 год. 30 хв. 27.12.2018, у зв`язку з чим час затримки складав більше восьми годин.

27.01.2019 ОСОБА_1 звертався з письмовою претензією до відповідача, у якій вказував про необхідність виплати компенсації внаслідок затримки рейсу по 400 євро на кожного члена сім`ї (разом 1600,00 євро); вказуючи на недостатнє забезпечення харчуванням перевізником, зазначав про необхідність відшкодування понесених позивачем витрат на харчування в сумі 45,69 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 надіслав письмове повідомлення від 04.03.2019 № 0325, у якому перевізник відхилив вищевказані вимоги.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначали, що Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012, розроблені на підставі Регламенту Європейського парламенту та Ради № 261/2004 від 11.04.2004 «Про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів». На погляд позивачів, згідно п. b параграфа 1 ст. 7 такого Регламенту, позивачі мають право на компенсацію в розмірі 400 євро на кожного пасажира.

Розмір такої компенсації у гривні станом на 28.03.2019 за курсом НБУ 30,4967 складає 48794.72 грн (400 х 4 х 30,4967 = 48794.72).

Також позивачі зазначають, що у зв`язку з затримкою рейсу їм довелося понести непередбачені витрати на харчування для себе і своїх дітей в розмірі 45,69 доларів США (45.69х27.0817=1237,36 гривні), які виникли з вини відповідача, оскільки з харчування позивачам надали тільки один бутерброд та стакан води.

Крім того вказують, що діями відповідача позивачам завдано моральної шкоди у вигляді душевних страждань, які полягали в неусвідомленні вильоту як такого (інформація про реєстрацію на рейс з`явилася о 18 год. 11 хв.); діти перенесли нервове потрясіння під час очікування, переживали, що на море взагалі не потраплять; позивачі були змушені змінити свій запланований спосіб життя і думати про повернення додому (як і чим їхати, вночі, в сильно стомленому стані через очікування, а дорога до Бресту складає понад 600 км); діти перенесли великий дискомфорт і приниження: були змушені спати на лавках і не мали можливості для зміни одягу. Моральну шкоду оцінюють у 5000 гривень на кожного, загалом у розмірі 20000 гривень.

Посилаючись на дані обставини, просили стягнути з відповідача пов`язані з харчуванням збитки в розмірі 45,69 доларів США, що в еквіваленті 1237,36 гривень, моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, компенсацію за затримку рейсу в розмірі 1600,00 євро, що еквівалентно 48794,72 гривні.

Рішенням Тячівського районного суду від 11 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

На це рішення подали апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині відмови в задоволенні вимог. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просять оскаржуване рішення в цій частині скасувати й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на переконання позивачів, згідно п. b параграфа 1 ст. 7 Регламенту Європейського парламенту та Ради № 261/2004 від 11.04.2004 «Про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів» внаслідок затримки рейсу (що тривала понад 8 годин) вони мають право на компенсацію в розмірі 400 євро на кожного пасажира; місцевий суд неправомірно не взяв до уваги банківську виписку на підтвердження збитків (на харчування) у розмірі 1237,36 грн; вважають необґрунтованим зменшення розміру відшкодування за моральну шкоду з 20 000 грн до 2000 грн, оскільки моральні страждання і приниження тривали протягом тривалого проміжку часу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Оскільки ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» рішення суду не оскаржувало, тому апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції - у частині відмови у задоволенні позовних вимог, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення про часткове стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Сторони в судове засідання не з?явились. Позивачі у апеляційній скарзі, посилаючись на неможливість брати участь в судовому засіданні через географічну віддаленість, просили розглядати справу без їх участі. Від відповідача на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України (частина друга статті 3 ЦПК України).

Аналогічне положення міститься у частині другій статті 3 Повітряного кодексу України.

Відповідно до Преамбули Повітряного кодексу України, Повітряний кодекс України встановлює правові основи діяльності в галузі авіації.

Згідно з частиною першою статті 3 Повітряного кодексу України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України.

Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року, яка набрала чинності для України 06 травня 2009 року (далі Монреальська конвенція), Повітряним кодексом України (далі ПК України) та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 (далі Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу (№ НОМЕР_5 )).

Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу (№ НОМЕР_5 ) застосовуються до будь-якого міжнародного і внутрішнього перевезення пасажирів або багажу, яке здійснюється повітряним судном за плату або по найму, а також до перевезень повітряним транспортом, що здійснюються перевізником безкоштовно, до/з аеропортів, розташованих на території України (п. 1 Глава 1).

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно зі статтею 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Судом встановлено, і не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 придбали для себе та двох своїх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у перевізника ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» квитки №№ НОМЕР_1 , 761 НОМЕР_2 , 761 НОМЕР_3 та НОМЕР_4 для здійснення авіаперельоту рейсом QU 4433 в напрямку Київ-Бориспіль (термінал Д) Шарм ель Шейх-Рас Назрані (Офира). Згідно цих квитків час вильоту зазначено о 15 годині 27.12.2018.

Також сторони не заперечують, що виліт відбувся лише о 23 год. 30 хв. 27.12.2018, у зв`язку з чим час затримки складав 8 год. 30 хв.

Пунктом 4 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (№ НОМЕР_5 ) встановлено, що надзвичайні обставини обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення.

Повідомленням № 0325 від 04.03.2019 авіакомпанія поінформувала ОСОБА_1 , що основною причиною у вимушеній затримці чартерного рейсу НОМЕР_6 , за маршрутом Київ-Шарм-ель-Шейх, стали несприятливі метеорологічні умови, вимушена посадка повітряного судна, на якому було заплановано виконання рейсу, на запасний аеропорт та очікування часу для відновлення польоту.

Належних і допустимих доказів того, що затримка рейсу QU4433 від 27.12.2018 сталася у зв`язку з погодними умовами та наявність надзвичайних обставин - відповідачем суду не надано.

Положеннями частини шістнадцятої статті 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Статтею 106 ПК України визначена відповідальність авіаперевізника у разі затримки рейсу, зокрема авіаперевізник повинен надати пасажирам сприяння, передбачене пунктами 1 і 4 частини п`ятої статті 105 цього Кодексу у разі затримки рейсу, зокрема, до трьох годин для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу, яка передбачає обов?язок авіаперевізник запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.

Виплата пасажирам компенсації, зокрема, у розмірі 400 євро для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів, передбачена частиною 5 ст. 104 ПК України, яка регулює питання компенсації пасажирам у разі відмови у перевезенні.

Судом встановлено, що рейс QU 4433 за маршрутом Київ-Бориспіль (термінал Д) Шарм ель Шейх-Рас Назрані ОСОБА_6 ) від 27.12.2018 (запланований час вильоту 15 год. 00 хв.) було затримано на 8 год. 30 хв. та виконано о 23 год. 30 хв.

Тобто обставин, передбачених частиною першою статті 104 ПК України, які б передбачали застосування частини четвертої, п`ятої статті 104 ПК України (виплата компенсації, зокрема, у розмірі 400 євро для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів) судом не встановлено.

Стосовно посилання скаржників на Регламент (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року N 261/2004 слід вказати наступне.

До відносин щодо будь-якого міжнародного і внутрішнього перевезення повітряним судном до/з аеропортів, розташованих на території України застосовуються саме Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу (№ НОМЕР_5 ), що визначено Главою 1 таких Правил, котрі розроблені з урахуванням вимог Регламенту (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року N 261/2004.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ХVІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (№ 735), у разі затримки рейсу, перевізник повинен надати пасажирам за встановленими ним нормами харчування та прохолодні напої і можливість здійснити два безкоштовних дзвінки або відправити телекс-, факс-повідомлення чи повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови, у разі затримки рейсу на строк: дві години або більше від запланованого часу відправлення рейсу дальністю до 1500 кілометрів; три години або більше від запланованого часу відправлення рейсу дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; чотири години або більше від запланованого часу відправлення рейсу для всіх інших рейсів, не зазначених у другому та третьому абзацах цього пункту. Якщо виконання затриманого рейсу відкладається на наступний день за днем його виконання, передбаченим розкладом і зазначеним у квитку, перевізник повинен надати пасажирам номери у готелі, харчування та забезпечити трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до пункту 2 глави 2 цього розділу, яке є аналогічним тому, що передбачено частиною 2 ст. 104 ПК України.

Згідно із частинами першою - п`ятою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Також суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» (далі - Закон № 1906-IV) міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо).

У пунктах «а», «b» частини першої статті 2 Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року визначено, що для цілей цієї Конвенції «договір» означає міжнародну угоду, укладену між державами в письмовій формі і регульовану міжнародним правом, незалежно від того, чи викладена така угода в одному документі, двох чи кількох зв`язаних між собою документах, а також незалежно від її конкретного найменування; «ратифікація», «прийняття», «затвердження» і «приєднання» означають, залежно від випадку, міжнародний акт, який має таке найменування і за допомогою якого держава виражає в міжнародному плані свою згоду на обов`язковість для неї договору.

Попри те, що Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу (№ НОМЕР_5 ) розроблені з врахуванням Регламенту Європейського парламенту та Ради № 261/2004 від 11.04.2004 «Про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів», такий Регламент не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, він не ратифікований Україною, а отже, не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а відтак, його правила, відповідно до ч. 2 ст. 3, ч. 2 ст. 10 ЦПК України, не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи.

Законодавство України не містить норм, які б передбачали грошову компенсацію саме за затримку рейсу у розмірі 400 євро на кожного пасажира.

У випадку затримки рейсу авіаперевізник зобов`язаний надати пасажиру необхідне обслуговування та допомогу (стаття 106 ПК України).

При цьому положеннями статті 29 Монреальської конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Аналогічне положення міститься у пункті 2 глави 2 розділу ХХVІІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (№ 735), де зазначено, що відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами.

Зі змісту зазначених норм права випливає, що авіаперевізник відповідає за неналежне перевезення у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажирами, але не вище ніж розмір відшкодування, встановлений нормами Монреальської конвенції.

Належних та допустимих доказів про понесені ними збитки унаслідок затримки рейсу позивачами не надано.

Доказів того, що пасажири не були забезпечені харчуванням згідно встановлених норм позивачами не надано, а відтак посилання позивачів на понесення витрат на харчування в сумі 45.69 доларів США, що було обумовлено відсутністю забезпечення належного харчування перевізником є необґрунтованими.

Надана позивачами виписка на суму 45.69 доларів США не є розрахунковим документом за розрахунковою операцією згідно із ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 та не містить обов`язкових реквізитів, встановлених Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 .

Стосовно доводів апелянтів про стягнення решти моральної шкоди в сумі 18000 грн апеляційний суд зазначає, що позивачами не доведено необхідність стягнення її саме в такому розмірі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 11 листопада 2019 року в частині відмови задоволенні позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2020 року.

Головуюча: Судді: