Дата документу 12.06.2020
Справа № 2-2358/11
Провадження № 4-с/334/29/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

за участю секретаря судового засідання Череп М.О.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Накопія С.Б., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на розрахунок заборгованості по аліментах державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Накопія С.Б., у виконавчому провадженні № 53684203.

У скарзі зазначав, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження ВП № 53684203 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2358/11, виданого 26.07.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

30.05.2019р. державний виконавець склав розрахунок заборгованості по сплаті аліментів № 19613 від 04.06.2019р. за період з 29.04.2011р. по 31.05.2019р. включно. За підрахунком державного виконавця заборгованість ОСОБА_1 складає 60697,94 грн.

27.09.2019р. державний виконавець складає повторний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів без номера від 31.08.2019р. за період з 29.04.2011р. по 31.08.2019р. За підрахунком державного виконавця заборгованість ОСОБА_1 складає 66061,14 грн.

На підставі даної довідки стягував ОСОБА_3 подала позовну заяву до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення пені за несплату аліментів.

З розрахунком державного виконання заявник категорично не згоден з розрахунком без номера від 31.08.2019р. через неврахування сплачених платежів за останні три роки, оскільки за період з 01.10.2016р. по 30.04.2020р. ОСОБА_1 сплатив аліменти на загальну суму 35733,00 грн., не застосовано строк позовної давності у три роки.

Представник скаржника в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності, скаргу підтримала.

Представник ВДВС до суду не з`явився, надав суду відзив на скаргу, в якій частково визнав неправомірність складеного розрахунку, оскільки ним не вірно внесена середня заробітна плата по м.Запоріжжю починаючи з 29.04.2011р.

Перевіривши матеріали та обставини справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження ВП № 53684203 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2358/11, виданого 26.07.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження», цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у самостійному порядку.

При цьому, ст.1 названого Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) -це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Згідно до ч.ч. 3, 4, 8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Тобто, саме державний виконавець наділений повноваженнями на обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів. В разі, якщо сторона виконавчого провадження фактично не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, між сторонами виконавчого провадження існує спір щодорозміру заборгованості, який вирішується в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Дійсно, ефективне і своєчасне виконання судових рішень неможливе без надання виконавцеві повноважень щодо застосування санкцій доборжників, які умисно не виконують судові рішення й законні вимоги виконавця.

Як встановлено судом, 30.05.2019р. державний виконавець склав розрахунок заборгованості по сплаті аліментів № 19613 від 04.06.2019р. за період з 29.04.2011р. по 31.05.2019р. включно. За підрахунком державного виконавця заборгованість ОСОБА_1 складає 60697,94 грн.

27.09.2019р. державний виконавець складав повторний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів без номера від 31.08.2019р. за період з 29.04.2011р. по 31.08.2019р. За підрахунком державного виконавця заборгованість ОСОБА_1 складає 66061,14 грн.

На підставі даної довідки стягував ОСОБА_3 подала позовну заяву до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення пені за несплату аліментів.

З розрахунком державного виконання заявник категорично не згоден з розрахунком без номера від 31.08.2019р. через неврахування сплачених платежів за останні три роки, оскільки за період з 01.10.2016р. по 30.04.2020р. ОСОБА_1 сплатив аліменти на загальну суму 35733,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця вказана норма про щомісячне обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів діє з 05 жовтня 2016 року (із набранням чинності Закону України від 02 червня 2016 року № 14040-VІІ «Про виконавче провадження»). Аналогічна позиція викладена в Ухвалі від 01.04.2019 по справі № 708026/18 Касаційного цивільного суду Верховного суду.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 СК України, яка діяла до 28 січня 2018 року, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 3 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесено зміни до ч. 1ст.194СК України і посилено відповідальність платника аліментів в частині їх стягнення за минулий час з трьох до десяти років.

Згідно чинної редакції ч. 1 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії у часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначалось поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Отже нарахована державним виконавцем заборгованість стосується періоду з січня 2011 року по серпень 2018 року, в який діяла норма СК України в тій редакції, яка передбачала стягнення аліментів за минулий час не більше як за три роки, а тому саме ця норма підлягає застосуванню в цій справі в силу вимог ст. 58 Конституції України.

Будь-які докази на підтвердження розшуку боржника чи перебування його за кордоном в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Більш того, державним виконавцем не заперечується той факт, що ним не вірно нарахована заборгованість по аліментам, так як ним неправильно внесена заробітна плата по м.Запоріжжю починаючи з 29.04.2011р.

Дослідивши та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Накопія С.Б. задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати розрахунки заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Накопія С.Б. від 04.06.2019р. та від 31.08.2019р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів, з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Добрєв М. В.