Справа № 196/1646/19
№ провадження 2/196/265/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої - судді Гудим О.М.,

за участю секретаря - Шевченко Т.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Царичанка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.01.2013 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором ,а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 03.11,2014 року).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

В даному випадку, спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст.1281 ЦК України).

АТ КБ "Приватбанк" 29.03.2015 року була направлена претензія кредитора до Царичанської державної нотаріальної контори.

06.04.2015 року отримали відповідь Царичанської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмови від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як останні не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня вікриття спадщини.

17.07.2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких АТ КБ "Приватбанк" пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Станом на 31.10.2014 року, дату смерті ОСОБА_3 , заборгованість ОСОБА_3 перед Банком за кредитним договором №б/н від 22.01.2013 року становить - 5013,67 грн., яка складається з наступного:

- 4906,53 грн. - заборгованість за кредитом;

- 107,14 грн. - заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на норми ст.ст.259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.01.2013 року в розмірі 5013,67 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1921,00 грн.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у своєму відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнали, пояснивши, що спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 вони не приймали, ніякого майна не успаковували, а тому відсутні підстави у позивача для пред`явлення даного позову.

Крім цього, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . а з позовною заявою АТ КБ "Приватбанк" звернулося з даним позовом до суду лише 27.12.2019 року, тобто на той час вже минув строк позовної давності тривалістю у три роки, коли настала подія, з якою пов`язується його початок. Таким чином, прохають застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача АТ КБ "Приватбанк" у відповіді на відзив пояснив, що 31 березня 2015 року було заведено спадкову справу на підставі їх заяви №SAMDNWFC4 від 22.03.2015 року. Дана заява не була відкликана, отже відповідачі вступили в право спадкування.

Крім цього, відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня квітня 2018. Позивач звернувся до суду з позовом 17.12.2019 року - до спливу строку позовної давності. Таким чином, обставини, на які відповідачі посилаються у своєму відзиві на позовну заяву не відповідають дійсності, а тому прохають задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про рощзгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та прохали суд застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши доводи відповідачів, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

Відповідно до укладеного договору б/н від 22.01.2013 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.6-30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 03.11.2014 року).

Станом на 31.10.2014 року, дату смерті ОСОБА_3 , заборгованість ОСОБА_3 перед Банком за кредитним договором №б/н від 22.01.2013 року становить - 5013,67 грн., яка складається з наступного:

- 4906,53 грн. - заборгованість за кредитом;

- 107,14 грн. - заборгованість за відсотками.

31 березня 2015 року від АТ КБ "Приватбанк" до Царичанської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора з проханням включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу (а.с.39).

Відповідно до відповіді Царичанської державної нотаріальної контори від 31.03.2015 року №292/02-14, на підставі претензії ПАТ КБ "Приватбанк" була заведена спадкова справа після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за №56/2015 (а.с.40).

17 липня 2019 року позивач звернувся до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з листом-претензією щодо погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 на підставі ст.1281 ЦК України (а.с.41, 42).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Як вбачається з матеріалів справи банком дотримано процедуру звернення із вимогою до спадкоємців, оскільки відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України після того, як банк дізнався про смерть спадкодавця, він 29 березня 2015 року звернувся до нотаріальної контори з претензією кредитора.

В той же час, поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати в суді захисту відповідного права. Натомість сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови в позові за умови, якщо про застосування позовної давності в суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, враховуючи обізнаність АТ КБ «Приватбанк» про смерть ОСОБА_3 та пред`явлення 31 березня 2015 року претензії кредитора до нотаріальної контори до спадкоємців померлого (а.с.39), вбачається право вимоги у позивача до відповідачів з 25 березня 2015 року.

В той же час, 17 липня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направлено лист-претензію до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором в розмірі 5013,67 грн., яку остання не виконала за життя. (а.с.41, 42).

З даним позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду лише 27 грудня 2019 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач звернувся із даним позовом до спадкоємців померлого кредитора з пропуском трирічного строку позовної давності звернення до суду.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами. У зв`язку з цим, згідно ст.141 ЦПК України, не підлягають й стягненню з відповідача витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 09 червня 2020 року.

Головуюча О.М.ГУДИМ