Справа № 346/5543/19
Провадження № 2/346/480/20
19 травня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Лазановського В.В.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, визнання нещасного випадку таким, що пов"язаний з виробництвом, та зобов"язання провести спеціальне розслідування нещасного випадку, який мав місце 04.07.1982 року, -
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.11.1979 року він працював в Коломийському комбінаті громадського харчування на посаді експедитора комбінату. 04.07.1982 року за розпорядженням керівника підприємства він разом з водієм вибув у відрядження на службовому автомобілі марки «ЗИС 150» в м. Львів, до Львівського комбінату громадського харчування для отримання шоколаду. Повертаючись з м. Львова, у зв`язку з погодніми умовами вказаний автомобіль потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований в Перемишлянську центральну лікарню Львівської області, а 05.07.1982 року - переведений на лікування до Коломийської центральної районної лікарні з діагнозом: закритий перелом V-VІ ребер зліва, пошкодження легень. Однак, з невідомих позивачу причин розслідування вказаного нещасного випадку не проводилося, акт про нещасний випадок на виробництві не складено. Про обов`язок керівника підприємства створити комісію та провести розслідування нещасного випадку позивачу на той час не було відомо. Останньому надано тільки грошову допомогу на лікування та додаткову відпустку на реабілітацію. Позивач вважає, що нещасний випадок приховано з метою уникнення відповідності та відшкодування шкоди в майбутньому.
В результаті вказаної ДТП у позивача виник хронічний обструктивний бронхіт та його визнано інвалідом ІІ групи загального захворювання. У зв`язку з цим позивач повинен періодично проходити стаціонарне лікування та постійне медикаментозне лікування. З 16.03.1999 року Івано-Франківською МСЕК йому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.
Нещодавно позивачу стало відомо про те, що він має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я на виробництві, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Для розгляду справ про страхові виплати до органу Фонду соціального страхування подаються акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть. Акт розслідування за формою Н-1 в сукупності з іншими необхідними документами підтверджують право потерпілого на відшкодування шкоди за законодавством про загальнообов`язкове державне страхування.
Позивач, посилаючись на Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 17.04.2019 року № 337 (далі - Порядок № 337), зазначає, що у разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання. Спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки, факт настання яких встановлено у судовому порядку, а підприємство (установа, організація), на якому вони сталися, ліквідовано без правонаступника. Розслідування таких нещасних випадків проводить спеціальна комісія, склад якої визначений п.15 вказаного Порядку.
Про факт нещасного випадку на виробництві, який мав місце 04.07.1982 року, а також про те, що травма є виробничою, свідчать записи медичної карти позивача, зроблені безпосередньо після госпіталізації. Вирішити даний спір в порядку досудового врегулювання позивач не має можливості, оскільки підприємство ліквідоване без правонаступника, а встановлення даного факту йому необхідне для призначення соціальних виплат та допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Тому просить встановити факт нещасного випадку на виробництві, який мав місце з ним 04.07.1982 року; визнати цей випадок таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язати відповідача призначити комісію та провести спеціальне розслідування вказаного нещасного випадку під час перебування позивача у відрядженні при виконанні трудових обов`язків та за результатами цього розслідування скласти акт форми Н-1 про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві, і просять ці вимоги задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок представник відповідача суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 10.01.2020 року електронною поштою подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких позовна вимога про встановлення факту нещасного випадку на виробництві повинна розглядатись судом за правилами окремого, а не позовного провадження. Про свою участь представник третьої особи не заявив.
Суд, заслухавши позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тарнава Турківського району Львівської області (а. с. 4).
Даними трудової книжки стверджується, що позивач 16.11.1979 року прийнятий в Коломийський комбінат громадського харчування на посаду експедитора комбінату (а. с. 7).
Відповідно до медичних документів позивач з 05.07.1982 року по 16.07.1982 року знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділі Коломийської ЦРЛ з діагнозом: закритий перелом V-VІ ребер зліва (а. с. 9-11).
16.03.1999 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання безстроково відповідно до довідки МСЕК серії МСЕ № 039896 (а. с. 8).
Даними архівної довідки № 549/02.2.2.4-01, виданої 31.10.2019 року архівним відділом Коломийської міської ради, стверджується, що в особовому рахунку по нарахуванню зарплати Коломийського управління громадського харчування за період з січня по липень 1982 року значиться « ОСОБА_1 » (так у документах на російській мові). В наказах з особового складу відсутні дані про ліквідацію вказаного управління (а.с. 14).
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтю 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пунктів а), б) частини 2 розділу І Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС та Держпроматомнагляду СРСР від 20.05.1966 року, який діяв на час отримання позивачем травми, та дія якого поширювалась на всі підприємства, установи та організації, розслідуванню в порядку, передбаченому цим Положенням, підлягають нещасні випадки, які сталися як на території організації, так і поза територією організації при виконанні роботи за завданням організації.
Згідно з ч. 4 розділу І вказаного Положення результати розслідування нещасного випадку на виробництві, який викликав втрату працездатності не менше одного робочого дня, оформляються Актом по формі Н-1, який підлягає зберіганню протягом 45 років.
Факт нещасного випадку заявника в зазначений період (1982 рік) підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вказали, що в липні 1982 року заявник при виконанні трудових обов`язків під час перебування у відрядженні, керуючи службовим автомобілем марки «ЗИС -150», потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, з приводу чого був госпіталізований в лікарню. Зокрема, в нього були поламані ребра, що впиралися в легені. Свідок ОСОБА_5 також зазначила, що заявник є її рідним братом, з яким вона працювала в автопарку диспетчером, а її чоловік - водієм. Останній привіз брата після зазначеної ДТП з м. Перемишляни додому, а потім відвіз в лікарню. Вказана пригода мала місце в робочий час.
В судовому засіданні з пояснень позивача та свідків встановлено, що розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце з позивачем, роботодавцем не проводилось та Акт за формою Н-1 не складався.
Судом також встановлено, що позивачем вичерпано можливості вирішення питання проведення розслідування та встановлення факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, у позасудовому порядку.
Розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій здійснюється відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Порядку № 337 нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо.
Відповідно до п. 9 цього Порядку розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання. У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання.
Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки, факт настання яких встановлено у судовому порядку, а підприємство (установа, організація), на якому вони сталися, ліквідовано без правонаступника.
Відповідно до п. 29 цього Порядку факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено у судовому порядку. Якщо такий факт встановлено у судовому порядку і нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) не підлягають спеціальному розслідуванню, розслідування організовує підприємство (установа, організація), де сталися такі випадок та / або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства (установи, організації). У разі ліквідації підприємства (установи, організації) без правонаступника розслідування всіх нещасних випадків та / або гострих професійних захворювань (отруєнь), факт яких встановлено у судовому порядку, проводить спеціальна комісія, склад якої визначений пунктом 15 цього Порядку. Ведення обліку таких нещасних випадків та / або гострих професійних захворювань (отруєнь) і вжиття заходів до запобігання аналогічним нещасним випадкам та / або гострим професійним захворюванням (отруєнням) здійснюється підприємством (установою, організацією), де сталися нещасний випадок та / або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступником у разі реорганізації такого підприємства (установи, організації) чи робочим органом Фонду, якщо підприємство (установа, організація) ліквідовано без правонаступника.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасним випадком є обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
Відповідно до ст. 13 цього Закону підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Статтею 35 цього Закону передбачено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть, а також відповідні рішення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 36 даного Закону факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Згідно з п. ч. 1 ст. 43 вказаного Закону для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть
На підставі наведеного, суд вважає, що відповідно до вказаного Порядку організувати розслідування нещасного випадку, що мав місце з позивачем, має правонаступник підприємства, в якому він працював. Оскільки в архівному відділі відсутні відомості про ліквідацію вищезазначеного управління такий обов`язок покладено на орган Фонду, якщо підприємство (установа, організація) ліквідовано без правонаступника.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач.
На підставі наведеного, Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.04.2019 року № 337, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та, керуючись ст.141, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -
Встановити факт нещасного випадку на виробництві, який мав місце 04.07.1982 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженцем с АДРЕСА_1 , жителем АДРЕСА_2 , який станом на 04.07.1982 року працював на посаді експедитора Коломийського комбінату громадського харчування.
Визнати нещасний випадок, який мав місце 04.07.1982 року з ОСОБА_1 , таким, що пов`язаний з виробництвом.
Зобов`язати Управління Держпраці в Івано-Франківській області призначити комісію та провести спеціальне розслідування нещасного випадку, який мав місце 04.07.1982 року з ОСОБА_1 , під час перебування у відрядженні при виконанні трудових обов`язків експедитора Коломийського комбінату громадського харчування.
Зобов`язати Управління Держпраці в Івано-Франківській області за результатами спеціального розслідування нещасного випадку, який мав місце 04.07.1982 року з ОСОБА_1 , скласти акт форми Н-1 про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст рішення складено 29 травня 2020 року.
Суддя Калинюк О. П.