Справа № 361/5840/19
Провадження № 2/361/713/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання боргу спільним боргом подружжя,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач зазначала, що 02 серпня 2005 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис №36.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від цього шлюбу у них є неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час шлюбу нею та відповідачем було придбано земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шо підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.07.2019 р. №175231552, номер запису про право власності 15243357.

Вказана земельна ділянка була набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 05 липня 2016 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Куценко Є.О., реєстраційний №2-1070.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , залишити у власності ОСОБА_2 Ѕ частину спірної земельної ділянки, стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені витрати на судовий збір у розмірі 1011 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про визнання боргу спільним боргом подружжя, в якому зазначав, що з метою купівлі спірної земельної ділянки 03 липня 2016 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за умовами якого він отримав у позику від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 600000 грн. зі строком їх повернення до 03 липня 2019 року. Гроші він позичав при свідках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в присутності своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , вони мали намір на спірній земельній ділянці побудувати станцію технічного обслуговування автомобілів.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто суму боргу в розмірі 600000 грн. Оскільки даний договір позики був укладений в інтересах сім`ї, вважає, що це боргове зобов`язання повинно бути визнане спільним боргом подружжя, його та ОСОБА_1 , у рівних частках.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати борг за договором позики від 03.07.2016 р. в розмірі 600000 грн. ОСОБА_2 з ОСОБА_1 спільним боргом подружжя.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_7 первісні позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, зазначала, що ОСОБА_2 ніколи не отримував від ОСОБА_4 03 липня 2016 року грошові кошти в розмірі 600000 грн. ОСОБА_2 , як колишній чоловік ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 змовилися скласти розписку від 03.07.2016 р., оскільки вони проживають разом у цивільному шлюбі з січня 2019 року, що і стало причиною розірвання шлюбу між сторонами у справі. Розписка від 03.07.2016 р. була складена після того, як ОСОБА_2 дізнався, що ОСОБА_1 у серпні 2019 року подала до суду позов про поділ земельної ділянки, як спільного майна подружжя, тобто розписка не була складена у липні 2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 первісні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні зустрічній позовній заяві.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2005 року.

Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року шлюб між ними було розірвано (а.с.9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.07.2019 р. №175231552, номер запису про право власності 15243357, за відповідачем за первісним позовом і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 05 липня 2016 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Куценко Є.О., реєстраційний №2-1070 (а.с.10,37-38).

Таким чином, суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі.

03 липня 2016 року відповідачем за первісним позовом і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 складено розписку про те, що він отримав у борг від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 600000 грн., які зобов`язувався повернути до 03 липня 2019 року, з метою придбання земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва станції технічного обслуговування (а.с.55).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 600000 грн. (а.с.39).

У ч. ч. 6, 9, 10 ст. 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 23, 24 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

За змістом ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі №639/7335/15-ц зазначив, що тлумачення ч. 4 ст. 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї.

Факт укладення відповідачем за первісним позовом і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 договору позику від 03 липня 2016 року в інтересах сім`ї та витрата грошових коштів у розмірі 600000 грн. в інтересах сім`ї підтверджується наступними письмовими матеріалами справи.

Вартість земельної ділянки, відповідно до договору купівлі-продажу від 05.07.20016 р., 85860,00 грн. Послуги нотаріуса - 3000,00 грн. (а.с.37-38).

15 листопада 2016 року між ТОВ «Аланік» та відповідачем за первісним позовом і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 укладено договір №158 щодо розроблення та погодження детального плану територій земельної ділянки площею 0,25 га в межах смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, кадастровий номер :01:005:0027. Вартість послуг 18000 грн. (а.с.44-46).

Рахунок № Київобленерго на проведення та підключення електромережі, на суму в розмірі 12276 грн. та квитанція про оплату від 12.08.2016 р. (а.с.47).

01 березня 2017 року між ТОВ «Аланік» та відповідачем за первісним позовом і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 укладено договір №001/03 про надання юридичних послуг із супроводу щодо розроблення проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0027, з особистого селянського господарства на землі комерційного призначення в АДРЕСА_1 . Віртість послуг 5000 грн. (а.с.40-43).

Витрати на відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва на користь Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області на суму в розмірі 11980,00 грн., квитанція від 06.12.2017 р. (а.с.48).

Витрати на будівництво СТО, яке розташоване на спірній земельній ділянці: - видаткова накладна №94174 від 22.08.2016 р. на 88478,88 грн.; - видаткова накладна №94179 від 22.08.2016 р. на 1700,00 грн. (а.с.49); - замовлення №66477 від 22.08.2016 р., підтвердження оплати на суму 1003,07 грн. (а.с.50); - видаткова накладна №95055 від 23.08.2016 р. на суму 1400 грн.; - видаткова накладна №94172 від 22.08.2016 р. на суму 900,00 грн. (а.с.51); - видаткова накладна №94177 від 22.08.2016 р. на суму 5874,00 грн. (а.с.52); рахунок на оплату по замовленню №5289 від 09.10.2017 р., виданої TOB «ЕТК ЕЛЕКТРО-АКТИВ» на суму 12542,48 грн. з підтвердження про сплату коштів (а.с.75); договір на виконання робіт №010817 від 01.08.2017 р., укладений між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_2 про будівництво СТО на АДРЕСА_1 на суму 361767,00 грн. (а.с.76-79); акт виконаних робіт №2203 від 12.11.2018 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 15600,00 грн. (а.с.80); розписка від 12.11.2018 р. складеної ФОП ОСОБА_9 про отримання готівкою коштів в сумі 15600,00 грн. (а.с.81); акт виконаних робіт №1504 від 01.08.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 5400 грн. та розписка про отримання коштів готівкою від 10.08.2017 р. (а.с.82); акт виконаних робіт №1505 від 07.08.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 64000,00 грн. та розписки отримання коштів готівкою від 15.08.2017 р. та 26.08.2017 р. (а.с.84); акт виконаних робіт №1600 від 12.09.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 34320,00 грн. та розписки про отримання коштів готівкою від 02.10.2017 р. та від 22.09.2017 р. (а.с.85-86); акт виконаних робіт №1610 від 12.09.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 82000 грн. та розписка про отримання коштів готівкою від 06.10.2017 р. (а.с.87); акт виконаних робіт №1814 від 04.10.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 6000,00 грн. та розписка про отримання коштів готівкою від 04.10.2017 р. (а.с.88); акт виконаних робіт №1815 від 06.10.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 3000,00 грн. та розписка про отримання коштів готівкою від 06.10.2017 р. (а.с.89); акт виконаних робіт №1901 від 06.11.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 1400,00 грн., акт виконаних робіт №1902 від 06.11.2017 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 9 750,00 грн. та розписка про отримання коштів готівкою від 06.11.2017 р. в розмірі 11150,00 грн. (а.с.90,91); акт виконаних робіт №2055 від 12.06.2018 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 78000,00 грн. та розписка про отримання коштів готівкою від 12.06.2018 р. (а.с.92); акт виконаних робіт №2183 від 02.10.2018 р. до договору №010817 від 01.08.2017 р. на суму 8000,00 грн. та розписка про отримання коштів готівкою від 02.10.2018 р. (а.с.93).

Документи такі як видаткова накладна №16393724 від 06.07.2015 р. на суму 6407,70 грн.; видаткова накладна №16397661 від 21.07.2015 р. на суму 924,24 грн.; видаткова накладна №16397663 від 21.07.2015 р. на суму 1817,50 грн. не є доказами витрачених коштів за розпискою від 03.07.2016 р., оскільки товар був придбаний у 2015 році, тобто до того як ОСОБА_2 отримав грошові кошти в борг.

Витрати на проведення внутрішньої електромережі в розмірі 30000,00 грн. взагалі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються сторони як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів у повному обсязі.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, виходячи із взаєморозрахунку, суд вважає необхідним стягнути із відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 170,35 грн. (1011,15 - 840,80).

Керуючись ст.ст. 7, 24, 36, 57, 60, 68, 69, 70 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , Ѕ частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 170,35 грн.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати борг за договором позики від 03 липня 2016 року в розмірі 600000 (шістсот тисяч) грн. ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , спільним боргом подружжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський