Дата документу 01.06.2020 Справа № 554/8486/19
Провадження № 2/554/229/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за учатю секретаря судового засідання - Кучеренко В.В.,

адвоката відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд збільшити розмір аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призначений за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2010 року № 2-1953/10 до стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу вони мають спільних дітей, на користь яких на підставі рішення суду було стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання двох дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дітьми повноліття. Син ОСОБА_6 наразі є повнолітнім. Аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно є недостатнім розміром для забезпечення нормального розвитку та життєдіяльності, оскільки з моменту призначення аліментів значно зросли ціни на одяг, харчування та послуги, а також на проживання (син проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні). Позивачем зазначено, що її рівень доходу не надає їй можливості належним чином забезпечувати всім необхідним малолітнього сина ОСОБА_5 , а відповідач продовжує ухилятись від надання матеріальної допомоги.

Ухвалою суду від 19.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом всіх учасників справи.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року (а.с. 99-100) за клопотанням позивача витребувано докази у справі, а саме витребувано з Сервісного центру МВС України в м. Генічеськ відомості щодо зареєстрованого за відповідачем ОСОБА_3 рухомого майна; витребувано з Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції відомості щодо зареєстрованого за відповідачем ОСОБА_3 нерухомого майна.

Витребувані докази щодо зареєстрованого за відповідачем рухомого майна з Сервісного центру МВС України в м. Генічеськ надійшли до суду 24.01.2020 р. (а.с. 110).

Ухвалою суду від 05.02.2020 року повторно витребувано докази з Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції (а.с. 121) щодо зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року (а.с. 123) відомості щодо зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна витребувано з Відділу державної реєстрації Генічеської міської ради.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року (а.с. 152) повторно витребувано з Відділу державної реєстрації Генічеської міської ради відомості щодо зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна.

Ухвалою суду від 02.04.2020 року (а.с. 167), у зв`язку із ненаданням без поважних причин витребуваних доказів на підставі вищевказаних ухвал суду, за клопотанням позивача відомості щодо зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна витребувано з КП "Генічеське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради.

Витребувані з КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради докази надано до суду 28.04.2019 року (а.с. 175).

Відзив на позов у визначений судом строк не надходив до суду від сторони відповідача.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання 25.05.2020 року не з`явилась, прохала суд розглянути справу за її відсутності, про що заявлено у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання 25.05.2020 року не з`явився.

Адвокат Діденко В.Є. в інтересах відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні 25.05.2020 року в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення позовних вимог, прохав суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.12.1996 року, який між ними було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2010 року № 2-1954/10, що набрало законної сили 02.07.2010 року. Від вказаного шлюбу подружжя має двох спільних дітей - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2010 року № 2-1953/10, що набрало законної сили 02.07.2020 року, призначено до стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 на утримання двох синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% неоподатковуваного мінімум доходів громадян, починаючи з 16.06.2010 року і до досягнення синами повноліття.

З матеріалів справи також вбачається, що вказане рішення суду про стягнення аліментів на утримання двох синів було пред`явлено до примусового виконання у Генічеський районний ВДВС ГТУЮ у Херсонській області. Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця (а.с. 54-55) заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2019 р. становила 8 408,08 грн.; згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця від 20.11.2019 р. № 24859 (а.с. 95-96) вбачається, що заборгованість у своїй більшій частині погашена, залишок становить станом на 20.12.2019 рік - 38,16 грн.

Син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час розгляду справи є повнолітнім; аліменти, що призначені на його утримання на підставі вищевказаного рішення суду припинено у зв`язку із досягненням ним повноліття. Аліменти на утримання іншого сина - малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжують стягуватись у виконавчому провадженні на виконання вищевказаного рішення суду з 03.2015 року у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно (що встановлено із вищевказаних довідок-розрахунків державного виконавця).

Посилання сторони відповідача на те, що майновий стан позивачки покращився у зв`язку із тим, що один із синів досяг повноліття, є неслушними, і не полишають права отримувача аліментів на зміну розміру аліментів, або способу їх стягнення.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір стягуваних аліментів може бути змінено судом в разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, їх стану здоров`я.

Фактично позивач прохала змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з частки від доходу платника аліментів на тверду грошову суму.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вищевказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року справа №6-143цс13, від якої не відступив Верховний Суд.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, для зміни розміру аліментів слід враховувати матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я платника аліментів або одержувача аліментів.

Щодо майнового стану та стану здоров`я відповідача, як платника аліментів судом встановлено наступне.

У клопотанні від 06.11.2019 року (а.с. 51) про долучення до матеріалів справи письмових доказів, сторона відповідача прохала врахувати матеріальний стан відповідача, а також стан здоров`я, а саме наявність у нього хронічного захворювання, що потребує додаткових витрат на лікування.

З довідки Генічеської ДПІ від 10.2019 року, виданої ОСОБА_3 встановлено, що останній як фізична особа-підприємець перебуває на податковому обліку в Генічеській ДПІ з 31.05.2018 року та на час надання довідки; загальна сума доходу за 4 квартал 2018 р. та 1-3 квартал 2019 року складає 0,00 грн. (3 група спрощеної системи оподаткування). Вказаний у довідці період не охоплює 2020 рік; довідку про доходи за 4-й квартал 2019 року та 2020 рік не надано відповідачем, а тому суд не вважає такий доказ достатнім для того, щоб достовірно стверджувати про відсутність у відповідача заробітку від здійснення підприємницької діяльності.

Проте, факт самостійної підприємницької діяльності відповідача, свідчить про мінливість заробітку останнього, оскільки підприємницька діяльність характеризується певними ризиками, від яких залежить стабільність отримуваного доходу, а отже, є підставою, відповідно до ст. 184 СК України, для призначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Щодо стану здоров`я відповідача, як платника аліментів, на врахування якого наполягав відповідач на рахунок своїх заперечень проти збільшення розміру аліментів на утримання сина, суд дійшов наступного висновку.

Медична документація, надана стороною відповідача (а.с. 56-60) не є достатніми доказами для встановлення погіршення стану здоров`я відповідача станом на час розгляду справи, оскільки містить відомості про діагноз, перебування на амбулаторному лікуванні та лікарські призначення за 2009-2010 роки. Належних та достатніх доказів проходження відповідачем лікування станом на час розгляду справи, понесення витрат на лікування, а також призначення лікування на майбутнє за визначеним у даних документах діагнозом не надано до суду.

Інша медична документація, а саме карта хворого від 31.01.2018 р., комп`ютерна томографія хребту від 30.01.2018 р., результат аналізу крові від 31.01.2018 року (а.с. 61-64) свідчить лише про обстеження відповідача у 2018 році.

Належних і достатніх доказів необхідності відповідачем у майбутньому за станом свого здоров`я нести відповідні витрати на власне лікування, або фактичне здійснення ним наразі лікування за встановленими діагнозами, - суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів неможливості відповідачем у майбутньому сплачувати аліменти на утримання сина у збільшеному розмірі за станом свого здоров`я.

З довідки Територіального сервісного центру № 6543 регіонального сервісного центру в Херсонській області від 16.01.2020 року № 31/21/43-17 встановлено, що за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано транспортні засоби: ІЖ 271501 днз НОМЕР_2 з 2005 року; УАЗ 3301 днз НОМЕР_3 з 2004 року; Mercedes-Benz 108 D днз НОМЕР_6 від 2003 року (а.с. 110).

Згідно з довідкою КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 23.04.2020 р. № 387 за відповідачем ОСОБА_3 зареєстроване наступне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво № САВ 515648 від 10.04.2009 р.); АДРЕСА_2 (магазин з підвалом № 27 ) (договір купівлі-продажу ВМА № 885612 від 09.12.2008 р.); АДРЕСА_7 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_5» (договір купівлі-продажу ААІ №564918 від 23.04.1997 р.; договір купівлі-продажу ААВ № 751316 від 24.02.1997 року). Вказані відомості достовірні станом на 01.01.2013 рік.

Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна, запроваджений з 1 січня 2013 року Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1 липня 2004 року, не надані до суду за результатом витребування доказів з Відділу державної реєстрації Генічеської міської ради, без поважних причин.

В ході розгляду справи відповідачем не спростовано належності йому вищевказаного рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом відомості щодо зареєстрованого за відповідачем рухомого та нерухомого майна, на думку суду, дають підстави стверджувати про достатній матеріальний рівень відповідача та можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом з 01.01.2020 по 30.06.2020 р. становить 2218 грн.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на підставі встановлених вище обставин, враховуючи те, що відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності, має зареєстроване на праві власності нерухоме майно (у тому числі магазини), а також рухоме майно (транспортні засоби), враховуючи відсутність перешкод за станом здоров`я (недоведеність погіршання стану здоров`я платника аліментів), суд дійшов висновку про наявність підстав збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів на тверду грошову суму.

З урахуванням встановленого судом майнового стану відповідача, стану здоров`я, а також відсутність інших утриманців, та відсутність істотних обставин (передбачених ч. 1 ст. 182 СК України),які б свідчили про неможливість сплати аліментів у збільшеному розмірі, суд вважає, що розмір аліментів у 5 000,00 грн. щомісячно є необхідним та достатнім розміром для забезпечення достатнього рівня утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також враховуючи задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 180-184, 192, 199 СК України, ст. ст. 1-5, 10, 76-82, 95, 141, 258-259, 262-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів- задовольнити у повному обсязі.

Змінити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів, що призначені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2010 року № 2-1953/10 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , паспорт серії НОМЕР_9 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 05.11.1998 р., адреса зареєстрованого м/п АДРЕСА_5 ).

Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса зареєстрованого АДРЕСА_6 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5, п. п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 01.06.2020 року.

Суддя М.О. Материнко