Справа № 585/1354/19
Номер провадження 6/585/37/20
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої - судді Машини І.М.,

при секретарі Шемчук І.С.,

з участю державного виконавця Холод О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ромни подання старшого державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Холод Олени Віталіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон,-

встановив:

Державний виконавець Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Холод О.В. 04.06.2020 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивувала тим, що на виконанні Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження 61149418 з виконання виконавчого листа № 585/1354/19, виданого 28.01.2020 р. про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у сумі 3300 доларів США сплаченого авансу, судових витрата по сплаті судового збору у сумі 883,25 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1324,88 грн. за подання апеляційної скарги, а також стягнення з ОСОБА_1 12000 грн. судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу. На сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано. З метою примусового виконання судового рішення державним виконавцем 07.02.2020 накладено арешт на рахунки боржника. Також на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень, про причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомляла виконавця. Були зроблені запити до Пенсійного фонду України, до Державної фіскальної служби України, з метою виявлення джерел отримання доходів, відкритих рахунків в банках, отримання пенсії. Однак, згідно отриманих відповідей встановлено, що за даними пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - боржниця працевлаштована у TOB "ЕКО" 03039, м. Київ, проспект науки, будинок 8. 10.02.2020 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника та направлена на адресу бухгалтерії підприємства, на яку згодом надано відповідь, про звільнення боржниці за власним бажанням. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру МВС України автотранспорт за боржницею не зареєстрований.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності об`єкти житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 із прилеглою земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, на які було накладено арешт. За повідомленням Державної міграційної служби України від 21.02.2020р. вх.7427/14.12- 28 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 5924 в Сумській області від 24.01.2019. 04 травня 2020 старшим лейтенантом Роменського відділу поліції було доправлено боржницю до Роменського міськрайонного відділу ДВС, де остання відмовилась надавати будь-які пояснення виконавцю та заповнювати декларацію.

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримала та клопотала про його задоволення.

Суд, заслухавши державного виконавця та дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Роменському МРВ ДВС знаходиться виконавче провадження № 611494118, відкрите 05.02.2020 на підставі виконавчого листа № 585/1354/19, виданого Роменським міськрайонний судом Сумської області 28.01.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3300 доларів США сплаченого авансу; судових витрат по сплаті судового збору в сумі 883,25 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1324,88 грн. за подання апеляційної скарги, а також 12000 грн., понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 221).

Постанову державного виконавця Холод О.В. про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2020 боржниця отримала 25.02.2020 (а.с. 222)

На час звернення до суду з даним поданням ОСОБА_1 рішення суду не виконала та ухиляється від його виконання.

З метою примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, державний виконавець вжила всіх можливих заходів, зокрема, 07.02.2020 було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (а.с. 224).

Цього ж дня держаним виконавцем була винесена постанова про арешт всього нерухомого майна, належного боржнику. А також 10.02.2020 згідно постанови державного виконавця звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 (а.с. 226, 227).

Як вбачається з повідомлення ТОВ «ЕКО» - останнього відомого місця роботи ОСОБА_1 , остання звільнена з роботи за власним бажанням, в зв`язку з чим виконання виконавчого провадження № 61149418 є неможливим (а.с. 225).

На адресу ОСОБА_1 неодноразово були надіслані виклики державного виконавця про зобов`язання з`явитися до відділу ДВС для з`ясування причин невиконання рішення суду або надання доказів виконання (а.с. 228, 229, 230). Однак боржниця на зазначені виклики не реагувала і до державного виконавця не з`явилася.

29.05.2020 стягувач ОСОБА_2 звернулася до відділу ДВС з заявою про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон (а.с. 231).

Згідно з листом Роменського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 10.02.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданим органом 5924 від 24.01.2019 (а.с. 232).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на Державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з даною нормою закону та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З даної норми закону випливає, що таке обмеження може мати місце лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Як пояснила в судовому засіданні державний виконавець Холод О.В., боржниця ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання судового рішення. Останній відомо про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа і крім того вона особисто з`являлася до відділу ДВС, де повідомила, що не буде сплачувати борг.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Так, у пункті 40 рішення в справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) зазначається, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Крім того, 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі « ОСОБА_3 Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine).

У цьому рішенні Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

З урахуванням такої позиції Єваропейського суду, суд зважає при цьому також на те, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Суд вважає, що норми Конституції України та гарантії, встановлені нею, а також міжнародними законодавчими актами, в даному випадку не можуть свідчити про порушення прав ОСОБА_1 на свободу пересування, оскільки як вона, так і стягувач за виконавчим провадженням, є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх прав та інтересів державою.

Враховуючи приведені державним виконавцем у судовому засіданні обставини, поведінку боржника при проведенні виконавчих дій, відсутність з її боку будь-яких конструктивних заходів, які могли б розцінюватися як бажання виконати рішення суду, суд приходить до висновку про обгрунтованість подання та його задоволення.

На підставі положень ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 441, п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, суд,

постановив:

Подання старшого державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Холод Олени Віталіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду та виконавчим листом № 585/1354/19, виданим 28.01.2020 про стягнення грошових коштів в сумі 3300 доларів США сплаченого авансу; судових витрат по сплаті судового збору в сумі 883,25 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1324,88 грн. за подання апеляційної скарги, а також 12000 грн., понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Копію ухвали суду направити для виконання Державній прикордонній службі України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду, але не пізніше закінчення строку карантину, враховуючи положення п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складений 16.06.2020.

Суддя Роменського міськрайонного суду І. М. Машина