номер провадження 22-ск/824/26/2020
У Х В А Л А

10 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.

за участю секретаря судового засідання Гасюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року під головуванням третейського судді Ярошовця В.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту у сумі 1 167 863 грн. 70 коп. та третейський збір у розмірі 12 078 грн. 64 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року, прийняте у складі третейського судді Ярошовця В.М. по справі № 1658/14 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Заява мотивована тим, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року стягнуто з заявника на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 167 868 грн. 70 коп. та 12 078 грн. 64 коп. третейського збору. Третейський суд, ухвалюючи рішення, фактично вийшов за межі своєї компетенції, так як відповідно до статті 6 Закону України «Про третейські суди», даний спір не підвідомчий третейському суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник ПАТ «Укрсоцбанк» не з`явилися, були повідомлені судом про час та місце судового розгляду справи. При цьому, сторони не повідомили суд про причини своєї неявки, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 457 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 454 ЦПК України справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали справи № 1658/14, витребуваної з третейського суду, доводи заяви та заперечення на неї, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 457 ЦПК України справа про оскарження рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням правових висновків, які містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 755/30974/14-ц, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Одним зі способів захисту прав суб`єктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено ст. 21 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина Особи 10 щодо офіційного тлумачення положень пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 закону «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають під час як укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, установлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час як укладення, так і виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб`єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

У даній справі рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, про скасування якого звернулась із заявою ОСОБА_1 , ухвалено 11 грудня 2014 року, тобто, після внесення зазначених змін до Закону України «Про третейські суди». Вказаним рішенням на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором з позичальника.

Відповідно до ст. 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спір про стягнення з боржника на користь банку заборгованості за договором споживчого кредиту не підвідомчий третейському суду, а тому рішення третейського суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 1, 6 Закону України «Про третейські суди», статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 268, 454, 457, 458, 460 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року задовольнити.

Скасувати рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 грудня 2014 року під головуванням третейського судді Ярошовця В.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або про відмову в його скасуванні, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Суддя В.О. Фінагеєв