Справа № 372/663/20
Провадження 2-980/20
ухвала

Іменем України

11 червня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Бенчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» в лютому 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 12879,49 коп.

Ухвалою судді від 04.03.2020 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження.

Судові засідання, призначені на 19 березня, 07 квітня, 06 травня 2020 року було знято з розгляду у зв`язку з карантинними заходами.

В судове засідання, призначене на 11.06.2020 року, позивач не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача, адвокат Семененко Є.М. подав суду заяву про залишення позову без розгляду відповідно до п.4, 11 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки відповідачем отримано ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 09.04.2020 року про відкриття провадження у справі №372/69/20, позовна заява по якій подана АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12879,49 коп. 13.01.2020 року.

В судовому засіданні, представником відповідача адвокатом Семененком Є.М. заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 11150 грн., яка складається з надання ним правових послуг відповідачу ОСОБА_1 та становить 9000 грн., час витрачений у дорозі 1600 грн., супутні послуги 550 грн. На підтвердження витрат адвокатом надано договір №09-06/2020 про надання юридичних послуг від 09.06.2020 року, додаток №1 до вказаного договору «Вартість послуг. Гонорар», рахунок фактура 1 від 11.06.2020 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 11.06.2020 року.

Дослідивши заяву про залишення позову без розгляду, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, згідно п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки в провадженні Обухівського районного суду є справа №372/69/20 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12879 грн. 49 коп., тобто в суді є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вирішуючи питання про компенсацію витрат, здійснених відповідачем, пов`язаних з розглядом справи та залученням представника в особі адвоката Семененка Є.М., суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Відповідно до ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється адвокатом. Витрати на професійну правничу допомогу адвоката, згідно ст.133 ЦПК України, відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, і покладаються на сторони. Розподіл судових витрат визначається ст.ст.141,142 цього Кодексу.

При залишенні позову без розгляду відповідач відповідно до вимог ч.5 ст.142 ЦПК має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. Отже, підставою для компенсації відповідачу витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтованість дій зі сторони позивача, що згідно з процесуальним обов`язком доказування має довести відповідач.

В заяві про компенсацію витрат представником відповідача зазначено, що позивач зловживав процесуальними правамти шляхом подання декількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, метою яких була маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Однак суд враховуючи статус позивача, який є юридичною особою, час подачі обох позовів, з такими доводами погодитись не може. Обставин, які б свідчили про те, що позивач діяв недобросовісно, пред`явив необґрунтований позов чи умисно протидіяв вирішенню спору, що вказувало б на зловживання ним своєю процесуальною поведінкою, судом не встановлено.

Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу, згідно якої суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони. Відповідно до ст.44 ЦПК суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Оскільки доказів на підтвердження необґрунтованості дій позивача відповідачем не надано, це виключає право відповідача на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у справі № 148/312/16-ц.

Керуючись п.4 ч.1 ст.257, ч.5,6 ст.142, ст.260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Заяву представника відповідача адвоката Семененка Є.М. про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Т.В. Проць