Справа № 496/1811/20
Провадження № 2/496/1320/20
У Х В А Л А

09 червня 2020 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Денісова Людмила Леонтіївна, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, про захист прав споживачів, шляхом визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

-зобов`язати відповідача надати письмову відповідь на поставлені у позовній заяві запитання;

-визнати дії відповідача щодо дзвінків та листів з погрозами на її адресу незаконними та зобов`язати його не чинити таких дій;

-визнати пункти 9.3, 9.4 та підпункти 9.3.1-9.3.5 кредитного договору №28.12.2019-100001187 від 28.12.2019 року недійсним з моменту укладення договору;

-зобов`язати відповідача знищити будь-які її персональні дані та заборонити будь-яким чином їх використовувати;

-винести окремі ухвали з приводу порушення відповідачем законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та надіслати її уповноваженому прокурору або органу досудового розслідування для вчинення відповідних дій з метою захисту її прав і свобод, а також з приводу порушення відповідачем у своїй діяльності законодавства України та надіслати її до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з метою притягнення відповідача до відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.).

Відповідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачкою заявлено три вимоги немайнового характеру, а тому вона повинна сплатити судовий збір у розмірі 2522 грн. 40 коп. (840,80 грн. х 3).

Однак позивачкою до позовної заяви позивачкою не додано квитанції про сплату судового збору у зв`язку з посиланням на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Отже, позивачка, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язана викласти зміст позовних вимог та обставини, якими вона обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закон України «Про захист персональних даних»).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин, тому до спорів щодо виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись.

Отже, при посиланні на звільнення від сплати судового збору, позовні вимоги потребують конкретизації у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення прав споживача на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.

Однак підстави, визначені Законом України «Про захист прав споживачів», які дають право особі захистити порушене право споживача, не пов`язані з предметом пред`явленого позову до суду.

Таким чином, позивачка повинна сплатити судовий збір у розмірі 2522 грн. 40 коп. та надати до суду відповідну квитанцію.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В п. 2, 7, 8 позовних вимог позивачка просить суд зобов`язати відповідача надати письмову відповідь на поставлені у позовній заяві запитання; винести окремі ухвали з приводу порушення відповідачем законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та надіслати її уповноваженому прокурору або органу досудового розслідування для вчинення відповідних дій з метою захисту її прав і свобод, а також з приводу порушення відповідачем у своїй діяльності законодавства України та надіслати її до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з метою притягнення відповідача до відповідальності що за своєю суттю не є позовними вимогами та способами захисту цивільних прав та інтересів.

В п. 5 позовних вимог позивачка просить визнати пункти 9.3, 9.4 та підпункти 9.3.1-9.3.5 кредитного договору №28.12.2019-100001187 від 28.12.2019 року недійсним з моменту укладення договору, проте згідно з правовою позицію, наведеною у Постанові ВС від 12.03.2018 року по справі №90/22319/16, умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним у цілому. Однак позивачка у позовній заяві просить визнати не договір №28.12.2019-100001187 від 28.12.2019 року недійсним в цілому, а визнати недійсними лише його окремі пункти.

Крім того, згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Але в позовній заяві не обґрунтовано яким чином рішення суду може вплинути на права та обов`язки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 , Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, що стало підставою для їх залучення відповідачем до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, законом України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Денісова Людмила Леонтіївна, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, про захист прав споживачів, шляхом визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її отримання до Одеського апеляційного через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра