ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про розділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про розділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2007 року по 20 березня 2012 року. До реєстрації шлюбу, 11 травня 2004 року , відповідач придбала 68/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 389 кв.м. Загальна вартість придбаної частини домоволодіння складає 59400 грн. 17 вересня 2004 року відповідач отримала рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради про дозвіл на реконструкцію частини житлового будинку з надбудованою мансардою у домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 . У квітні 2005 року відповідач отримала в ЗАТ «Агробанк» кредит у розмірі 15000 євро зі строком погашення до грудня 2007 року та зобов`язана була сплачувати щомісячно в погашення кредиту відсотки в сумі 250 доларів США. Тіло кредиту не сплачувала, проводила реконструкцію придбаної нерухомості. З 2004 року по червень 2007 року відповідач намагалася за власні кошти розпочати реконструкцію 68/100 частин домоволодіння, але грошей у неї не вистачало та реконструкція проходила повільно. 28 січня 2009 року відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0393 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Після укладання шлюбу у червні 2007 року, відповідач попросила допомогти їй грошима для проведення реконструкції домоволодіння. Він мав у користуванні однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , та запропонував відповідачу приватизувати дану квартиру на її ім`я та продати, оскільки він на той час уже реалізував своє право на безкоштовну приватизацію. 22 серпня 2007 року відповідач отримала свідоцтво про право власності на житло на вищевказану квартиру та 07 грудня 2007 року за його згодою продала квартиру АДРЕСА_3 ціною 247450 грн., що на той час було еквівалентно 45000 доларів США. Таким чином, він допоміг відповідачу сплатити тіло кредиту та відсотки за кредитом, продовжити реконструкцію спірного домоволодіння. Отже, в період шлюбу вони за спільні кошти добудували 68/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Про порушення свого права він дізнався у травні 2016 року, коли отримав судову повістку у справі №200/24580/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позивач просив суд розділити сумісно нажите майно подружжя, визнати об`єктом спільної сумісної власності 68/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на реконструйоване майно на 34/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ринковою вартістю 1 099 633 грн.; виділити йому в натурі у розмірі 34/100 від 68/100 житлового будинку АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. А-1 з наступними приміщеннями: в житловому будинку літ. А-1 на першому поверсі: приміщення А?-1 №1 (19.8 кв.м.) - вітальня, А?-1 №2 (4.8 кв.м.) - коридор, А?-1 №3 (6.7 кв.м.) - санвузол, А?-1 №4 (14.6 кв.м.) - житлова, А?-1 №5 (17.6 кв.м.) житлова, А-1 №6 (16.2 кв.м.) - кухня-їдальня, разом по квартирі №1 на першому поверсі загальна площа приміщень складає 79,7 кв.м., надругому поверсі: МС (мансарда) №7 (74.3 кв.м.) - житлова. Всього по жилому будинку літ. А-1 (196.5) кв.м.; виділити йому наступні надвірні будівлі та споруди: літ Б (5.7 кв.м.) - сарай фундамент, літ під Б (2.3 кв.м.) - погріб, огорожі позначені №1(7.7 кв.м.) - ворота, №2 (87.2 кв.м.) - огорожа, №2 (1.3 кв.м.0 - цоколь, І (1.8 кв.м.) - замощення, ІІ (19.7 кв.м.) - замощення, ІІІ (6.3 кв.м.) - замощення; виділити в натурі ОСОБА_1 у розмірі 34/100 від 68/100 житлового будинку АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. А-1 з наступними приміщеннями: в житловому будинку літ. А-1 на першому поверсі: приміщення А?-1 №1 (19.8 кв.м.) - вітальня, А?-1 №2 (4.8 кв.м.) - коридор, А?-1 №3 (6.7 кв.м.) - санвузол, А?-1 №4 (14.6 кв.м.) - житлова, А?-1 №5 (17.6 кв.м.) житлова, А-1 №6 (16.2 кв.м.) - кухня-їдальня, разом по квартирі №1 на першому поверсі загальна площа приміщень складає 79,7 кв.м., надругому поверсі: МС (мансарда) №7 (74.3 кв.м.) - житлова. Всього по жилому будинку літ. А-1 (196.5) кв.м.; виділити наступні надвірні будівлі та споруди ОСОБА_1 : літ Б (5.7 кв.м.) - сарай фундамент, літ під Б (2.3 кв.м.) - погріб, огорожі позначені №1(7.7 кв.м.) - ворота, №2 (87.2 кв.м.) - огорожа, №2 (1.3 кв.м.0 - цоколь, І (1.8 кв.м.) - замощення, ІІ (19.7 кв.м.) - замощення, ІІІ (6.3 кв.м.) - замощення; зобов`язати його та ОСОБА_1 для влаштування двох ізольованих квартир в житловому будинку АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. А-1 виконати наступні переобладнання: закласти дверний отвір між приміщеннями № 1-2, 4-7; перекласти проріз сходової клітини в приміщенні №7; переобладнати приміщення №3 перегородкою та двома входами; визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0393 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 131559, виданого 28 січня 2009 року, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати частково недійсним державний акт на землю серії ЯЖ № 131559, виданий 28 січня 2009 року у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га в зв`язку з визнанням об`єктом спільної сумісної власності та визнанням за ним права власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га за адресою АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на його користь 6890 грн. та 275,61 грн. у відшкодування сплати судового збору.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська області від 05 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано об`єктом спільної сумісної власності 68/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на реконструйоване майно на 34/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ) ринковою вартістю 1 099 633 грн. Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частку від земельної ділянки площею 0,0393 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 131559, виданого 28 січня 2009 року, за адресою АДРЕСА_1 . Визнано частково недійсним державний акт на землю серія ЯЖ № 131559, виданий 28 січня 2009 року у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га у зв`язку з визнанням об`єктом спільної сумісної власності та визнанням за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га за адресою АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4409,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на неповне з"ясування обставин справи, необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 30 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 19).

Шлюб між сторонами було розірвано 20 березня 2012 року (т.1 а.с. 20).

07 лютого 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., відповідно до якого сторони зобов`язалися у термін до 05 квітня 2004 року укласти договір купівлі-продажу 68/100 частин будинку АДРЕСА_2 . На підтвердження зобов`язання і в забезпечення його виконання ОСОБА_1 видала ОСОБА_4 завдаток у сумі 16200 грн. в рахунок належних з її сторони платежів в сумі 59400 грн. за договором купівлі-продажу (т.1 а.с. 21).

Додатковою угодою від 28 березня 2004 року до попереднього договору від 07 лютого 2004 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_4 завдаток у розмірі 37100 грн. в рахунок належних з її сторони платежів в сумі 59400 грн. за договором купівлі-продажу (т.1 а.с. 22).

11 травня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 68/100 частин домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., відповідно до якого ОСОБА_1 купила 68/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 389 кв.м. (т.1 а.с.23).

Право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_1 у КП «ДМБТІ» 24 червня 2004 року (т.2 а.с. 165).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 131559 від 28 січня 2009 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0393 га, розташованої на території АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житловго будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 25-26).

Судом встановлено у користуванні ОСОБА_2 знаходилася квартира АДРЕСА_3 , надана йому виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська на підставі ордеру на житлове приміщення № 120 від 07 лютого 2003 року складом сім`ї одна особа (т.1 а.с. 31).

Вказана квартира була передана у приватну власність ОСОБА_1 розпорядженням органу приватизації від 22 серпня 2007 року № 2/762-07 на підставі заяви про приватизацію квартири від 16 липня 2007 року, що підтверджується листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 26 липня 2018 року (т.1 а.с. 180).

07 грудня 2007 року ОСОБА_1 продала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 за ціною 247450 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. (т.1 а.с. 32).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 15 серпня 2018 року підтверджено, що що 25 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» був укладений іпотечний договір, розмір основного зобов`язання - 15000 євро. Вказане обтяження було вилучено 24 грудня 2007 року на підставі квитанції від банку.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що відповідач отримала кредит в банку з метою проведення реконструкції спірного домоволодіння та вказаний кредит було погашено за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири по АДРЕСА_5 .

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанцї посилався на їх доведеність та обгрунтваність, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають занчення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879, 881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 з 30 червня 2007 року по 20 березня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 19, 20).

07 лютого 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., відповідно до якого сторони зобов`язалися у термін до 05 квітня 2004 року укласти договір купівлі-продажу 68/100 частин будинку АДРЕСА_2 . На підтвердження зобов`язання і в забезпечення його виконання ОСОБА_1 видала ОСОБА_4 завдаток у сумі 16200 грн. в рахунок належних з її сторони платежів в сумі 59400 грн. за договором купівлі-продажу (т.1 а.с. 21).

Додатковою угодою від 28 березня 2004 року до попереднього договору від 07 лютого 2004 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_4 завдаток у розмірі 37100 грн. в рахунок належних з її сторони платежів в сумі 59400 грн. за договором купівлі-продажу (т.1 а.с. 22).

11 травня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 68/100 частин домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., відповідно до якого ОСОБА_1 купила 68/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 389 кв.м. (т.1 а.с.23).

Право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_1 у КП «ДМБТІ» 24 червня 2004 року (т.2 а.с. 165).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 придбала 68/100 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2004 року, тобто до укладення шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 131559 від 28 січня 2009 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0393 га, розташованої на території АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житловго будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 25-26).

У користуванні ОСОБА_2 знаходилася квартира АДРЕСА_3 , надана йому виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська на підставі ордеру на житлове приміщення № 120 від 07 лютого 2003 року складом сім`ї одна особа (т.1 а.с. 31).

Вказана квартира була передана у приватну власність ОСОБА_1 розпорядженням органу приватизації від 22 серпня 2007 року № 2/762-07 на підставі заяви про приватизацію квартири від 16 липня 2007 року, що підтверджується листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 26 липня 2018 року (т.1 а.с. 180).

07 грудня 2007 року ОСОБА_1 продала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 за ціною 247450 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. (т.1 а.с. 32).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 15 серпня 2018 року підтверджено, що що 25 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» був укладений іпотечний договір, розмір основного зобов`язання - 15000 євро. Вказане обтяження було вилучено 24 грудня 2007 року на підставі квитанції банку.

Згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15 серпня 2005 року, станом на день надання виконкомом Бабушкінської районної ради дозволу на реконструкцію частини домоволодіння, - 17 версеня 2004 року відсоток готовності об`єкта становив 8%, його вартість становила 86959 грн.

У висновку будівельно-технічного експертного дослідження №1145-06 від 30 червня 2016 року, складеного судовим експертом ОСОБА_6 та наданого позивачем, зазначено, площа внутрішніх житлових приміщень квартири №1 , яка належить ОСОБА_1 і припадає на 68/100 частину домоволодіння, станом на дату виникнення права власності 11 травня 2004 року становила - житлова площа 47,5 кв.м., загальна площа 78,9 кв.м. Загальна площа зазначеної квартири після проведеної реконструкції складає 154 кв.м. Найбільш ймовірна дійсна ринкова вартість 68/100 частки домоволодіння станом на дату виникнення права власності 11 травня 2004 року становить 198749 грн. Найбільш ймовірна дійсна ринкова вартість 68/100 частки домоволодіння станом на 30 червня 2016 року становить 2 199 266 грн. (т.1 а.с. 34-37).

До апеляційного суду відповідачем було надано копію рішення Постійно діючого межрегіонального третейського суду при Асоціації "Українська третейська організація підприємств та фінансових установ" від 24 жовтня 2005 року (справа № 01/04/05), яким визано ОСОБА_1 власником незавершеного будівництвом нерухомого майна, розташованого у домоволодінні по АДРЕСА_2 , а саме: в прибудови літ. А1-1 приміщення 1-Б; прибудови літ. А2-1, літ А3-1; мансарди літ. МС-1, фундаменту сараю літ.Б, погріб під літ. Б. У загальному користуванні споруди 1-3, мостіння І, ІІ.

Поділено домоволодіння по АДРЕСА_2 наступним чином: ОСОБА_1 виділено квартиру №1 , яка складається з приміщення 1-б в прибудові літ. А1-1, прибудови літ. А2-1, літ. А3-1, мансарди літ МС-1 , фундамент сараю літ.Б, погріб під літ .Б . ОСОБА_7 виділено квартиру № 2 , яка складається з приміщень 2-2, 2-7 в прибудові літ. А1-1, приміщень 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в прибудові А-1, прибудови літ. а-1. Залишено у загальному користуванні споруди № 103, мостіння І, ІІ. Внаслідок поділу майна право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 припинено (т. 2 а.с. 175-179).

На виконання вказаного рішення третейського суду Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 04 жовтня 2007 року було видано виконавчий лист від 02 жовтня 2007 року, в якому зазначено: визнати ОСОБА_1 власником незавершеного будівництвом нерухомого майна, розташованого у домоволодінні по АДРЕСА_2 , а саме квартири №1 , яка складається з приміщень, розташованих на першому поверсі №1, загальною площею 19,8 кв.м., № 2 загальною площею 4,8 кв.м., №3 загальною площею 6,7 кв.м., №4 загальною площею 14,6 кв.м., №5 загальною площею 17,6 кв.м., № 6 загальною площею 16,2 кв.м. та мандсардного поверху загальною площею 71,5 кв.м., сарай літ "Б", погріб під сараєм літ. "Б", огорожі літ. № 1-4 у загальному користуванні. Розділено домоволодіння наступним чином: ОСОБА_1 виділено в будинку А-1 незавершену будівництвом квартиру №1 , яка складається з приміщень, розташованих на першому поверсі №1, загальною площею 19,8 кв.м., № 2 загальною площею 4,8 кв.м., №3 загальною площею 6,7 кв.м., №4 загальною площею 14,6 кв.м., №5 загальною площею 17,6 кв.м., № 6 загальною площею 16,2 кв.м. та мандсардного поверху загальною площею 71,5 кв.м., сарай літ "Б", погріб під сараєм літ. "Б". ОСОБА_7 виділено в будинку А-1 квартиру № 2 , яка складається з коридору загальною площею 1,7 кв.м., №2 передпокій загальною площею 9,5 кв.м., №3 коридор загальною площею 6,2 кв.м., №4 житлова загальною площею 8,7 кв.м., №5 житлова загальною площею 6,8 кв.м., № 6 кухня загальною площею 6,1 кв.м., № 7 санвузол загальною площею 3,5 кв.м.. огорожі літ № 1-4 у загальному користуванні (т.2 а.с.180).

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 454/1678/16-ц.

Отже, встановлено, спірне реконструйоване нерухоме майно є об`єктом незавершеного будівництва.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження ступіня готовності спірного реконструйованого нерухомого майна, право власності на яке просив визнати за ним позивач, не містять доказів періоду часу проведення його реконструкції, а також можливості визначення його окремих частин, що підлягають виділу.

У справі відсутні докази на підтвердження того, що цінність спірного майна істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат позивача, а також відсутні докази щодо періоду, коли проводилися роботи з реконструкції нерухомого майна.

Крім того, слід зазначити, з матеріалів справи вбачається згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 10 серпня 2018 року власником спірних 68/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 вказано ОСОБА_8 . Підстава: перенесення до новостворених ОНМ постанова, Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, серія та номер ВП №56827013, виданий 06 серпня 2018 року року, видавник: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетроовської області Бурхан-Крутоус Л.А. (т.1 а.с.154, 155).

Таким чином, згідно зазначених даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником спірної частини майна вказано ОСОБА_8 , який не залучався до участі у даній справі судом першої інстанції в якості співвідповідача.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права вланості на новостворене реконтруйоване нерухоме майно та виділ його в натурі повинно бути відмовлено.

Стосовно позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/2 часттгу земельної ділянки площею 0,0393 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 131559, виданого 28 січня 2009 року, за адресою АДРЕСА_1 , та про визнання частково недійсним державного акту на землю серія ЯЖ № 131559, виданого 28 січня 2009 року у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га в зв`язку з визнанням об`єктом спільної сумісної власності та визнанням за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га за адресою АДРЕСА_1 , слід зазначити, відповідно до частини 1 статті 57 СК України (в редакції, чинній на дату видачі державного акту про право власності на земельну ділянку), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 роз"яснено, що відповідно до положень ст.81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини четвертої статті 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на новостворене реконтруйоване нерухоме майно та виділ його в натурі не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав, позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га за вказаною адресою та вимоги про визнання частково недійсним державного акту на землю від 28 січня 2009 року не підлягають задоволенню у зв"язку з необґрунтованістю.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська області від 05 листопада 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеног, керуючись ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про розділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про розділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді