ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15»червня 2020 року

м. Харків

справа № 640/18964/17-ц

провадження № 22-з/818/206/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідачі Спеціалізоване комунальне підприємство «Харківзеленбуд», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Харківська міська рада

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року в складі судді Золотарьової Л.І.

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» про відшкодування шкоди.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про залучення співвідповідачів по справі, у якому просив залучити до участі у справі як співвідповідачів за солідарними вимогами Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» та Харківську міську раду.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з Харківської міської ради на його користь матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля у розмірі 25 520,00 грн та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення позову Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив стягнути з Харківської міської ради 3000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 червня 2020 року апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення; рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року в оскаржуваній частині залишено без змін; в іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось; клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції залишено без задоволення.

03 червня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Заява мотивована тим, що 02 червня 2020 року, вже після прийняття постанови судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 оплатив адвокату ОСОБА_2 послуги з надання правової допомоги у розмірі 3000,00 грн. Інші докази щодо розміру понесених ним витрат на правову допомогу надані разом з відзивом на апеляційну скаргу.

Вказав, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, отже протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду він має право надати суду докази витрат на правову допомогу, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Просив ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідача Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідний висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив стягнути з Харківської міської ради 3000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У постанові Харківського апеляційного суду від 01 червня 2020 року вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, в ній зазначено, що на підтвердження понесених витрат представником позивача надано копію ордеру № 1011211 від 16 квітня 2020 року, копію договору про надання правової допомоги № 9/2020 від 16 квітня 2020 року, копію розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги від 16 квітня 2020 року та копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 24 квітня 2020 року, з яких вбачається, що адвокатом Таш`яном Р.І. надано ОСОБА_1 правову допомогу при розгляді справи № 640/18964/17 в Харківському апеляційному суді у вигляді складання відзиву на апеляційну скаргу протягом 3 годин вартістю 3000,00 грн.

Однак, будь-яких платіжних документів, що свідчать про оплату гонорару адвоката, оформлених у встановленому законом порядку (квитанції, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, чеку тощо) до апеляційного суду надано не було.

У зв`язку з чим, клопотання представника позивача про стягнення з Харківської міської ради витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції залишено без задоволення.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено питання про розподіл судових витрат на підставі доказів, які були наявні в матеріалах справи на момент прийняття постанови.

Таким чином, питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу судом апеляційної інстанції вирішено, тобто підстави для ухвалення додаткового судового рішення відсутні.

Посилання представника позивача на наявність у нього права надати докази оплати послуг з надання правничої допомоги протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення, не можуть бути взяті до уваги, оскільки за змістом частини 8 статті 141 ЦПК України такі докази можуть бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду лише за умови, що сторона завчасно зробила про це відповідну заяву.

Однак, будь-яких заяв про необхідність надання додаткових доказів від позивача не надходило.

З тексту відзиву на апеляційну скаргу не вбачається, що позивач заявляв про те, що ним будуть подані у строки, передбачені частиною восьмої статті 141 ЦПК України, додаткові докази про понесені судові витрати.

Будь-яких інших заяв чи клопотань щодо того, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції також не надходило.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи заяви позивача про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, підстав для застосування правил частини 8 статті 141 ЦПК України у даному випадку не вбачається.

Крім того, на підтвердження оплати послуг з надання правничої допомоги представником позивача надано копії квитанції та меморіального ордеру № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» від 02 червня 2020 року, а не оригінали таких документів.

Виходячи з того, що це питання було вирішено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, підстав для ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо стягнення з Харківської міської ради на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 270, 368, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року в складі судді Золотарьової Л.І. по справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Харківської міської ради про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 15 червня 2020 року.