ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 червня 2020 року

м. Харків

справа № 638/20248/19

провадження № 22-ц/818/2810/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В..

за участю секретарів судових засідань Шабас О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 січня 2020 року, постановлену суддею Семіряд І.В., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 січня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заборонено відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме нежитлових приміщень другого поверху №30,31,32,33,41,42,43,44,45,46,47, загальною площею 145,2 кв.м., в житловому будинку літ. А-16, що розташовані по АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, у зв`язку із чим таку заяву необхідно було повернути заявнику. Суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу поза межами встановленого процесуального строку, визначеного ч. 1 ст. 153 ЦПК України. Вказує, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що існує будь-яка реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу та іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що на теперішній час існує загроза відчуження спірних приміщень, що на думку, позивача, може призвести до порушення її конституційних прав та у разі не вжиття заходів забезпечення позову зазначене унеможливить здійснити виконання можливого рішення суду.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі- продажу та договору іпотеки.

ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій посилається на те, що у листопаді 2019 вона дізналась про те, що ОСОБА_4 , використовуючи раніше надану йому довіреність від ФОП ОСОБА_1 уклав зі своєю матір`ю ОСОБА_2 договір купівлі- продажу від 18.01.2019, за яким нежитлові приміщення другого поверху №30,31,32,33,41,42,43,44,45,46,47, загальною площею 145,2 кв.м., в житловому будинку літ. А-16, що розташовані по АДРЕСА_1 і належали їй на праві власності. ОСОБА_4 не повідомив позивача про те, що укладено правочин, жодних коштів не передавав. Продаж майна вчинено за набагато нижчою ціною. В подальшому між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки щодо передачі спірних приміщень. Жодних повідомлень про продаж приміщень позивач не отримувала. Відповідач таємно уклав договір купівлі- продажу. На теперішній час , на думку ОСОБА_1 існує загроза, що спірне майно буде повторно перепродане, з метою утворення ланцюга добросовісних набувачів. У зв`язку з чим ОСОБА_1 , просить заборонити відчуження нерухомого майна.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Дані положення судом першої інстанції під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову були враховані у повному обсязі.

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оспорюваних правочинів є нежитлові приміщення другого поверху №30,31,32,33,41,42,43,44,45,46,47, загальною площею 145,2 кв.м., в житловому будинку літ. А-16, що розташовані по АДРЕСА_1 , які належали на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області 14.03.2013 року.

Колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову: якщо спірне майно буде відчужено, ймовірно, позивач буде позбавлена можливості повернути спірне майно у свою власність.

Запропонований позивачем вид забезпечення позову, а саме заборона відчуження нерухомого майна, є співмірним із заявленими позивачкою вимогами.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Процесуальних порушень, які б призвели до неправильного вирішення питання колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна