Справа № 740/6453/19
Провадження № 2/740/490/20
РІШЕННЯ

іменем України

05 червня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ніжинської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що рішенням- розпорядженням представника Президента України у Ніжинському районі №124 від 24 червня 1994 року йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд за адресою: м.Ніжин «Гуньки», районним архітектором Ніжинської райдержадміністрації було виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, який складається з проекту забудови, схеми виносу в натурі меж земельної ділянки, пояснювальної записки до проекту та акту виносу в натурі меж земельної ділянки розміром 0,10 га, виділеної із земель запасу Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району. Будівництво закінчено у 2012 році, у реєстрації будинку відмовлено, оскільки земельна ділянка, на якій він побудований знаходиться за межами населеного пункту с.Ніжинське (колишнє Григоро-Іванівка), що перешкоджає позивачу в оформленні права власності. Просить позов задовольнити.

Згідно заяви від 18 березня 2020 року представник позивача адвокат Семенок В.І. позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності.

Відповідно до заяви від 05 лютого 2020 року в.о. старости Ніжинського старостинського округу №3 Талалаївської сільської ради Орел В. просить розглянути справу за відсутності.

Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання з 26 лютого 2002 року в АДРЕСА_1 .

Згідно архівного витягу з додатку №2 до розпорядження Представника Президента України у Ніжинському районі Чернігівської області №124 від 24 червня 1994 року надано ОСОБА_1 дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд за адресою:

м.Ніжин /«Гуньки»/. Районним архітектором Ніжинської райдержадміністрації Костиковою у 1994 році виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної діялнки, виділену індивідуальному забудовнику ОСОБА_1 в м.Ніжині.

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 25 листопада 2012 року введено в експлуатацію будівництво за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про самочинне будівництво не зазначено.

Згідно рішення виконавчого комітету Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №79 від 18 грудня 2012 року ОСОБА_1 надано право на оформлення права приватної власності з послідуючою видачею свідоцтва про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної з Державного реєструречових прав на нерухоме майно ... від 05 червня 2020 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований.

Повідомленням відділу адміністративно-дозвільних процедур виконавчого комітету Ніжинської міської ради №336/21-07 від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації права власності на будинок на підставі п.п.3, 4 ст.24 Закону України «Відмова в державній реєстрації прав».

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Рішенням шостої сесії сьомого скликання Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району від 25 травня 2016 року змінено назву з «Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області» на «Ніжинську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області».

Із врахуванням викладеного вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на території Ніжинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Вказані обставини свідчать про наявність перешкод позивачу, який правомірно збудував спірний будинок, оформити належне майно у власність, що є підставою для захисту порушеного права позивача в судовому порядку, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що в.о. старости Ніжинського старостинського округу №3 Орел В., як представник відповідача, згідно поданої письмової заяви просить розглянути справу за відсутності. Дана заява не містить заперечень проти позову. Встановлені судом обставини, які є підставою для задоволення позову, сторонами не спростовувались і не заперечувались, також судом надана можливість відповідачу представити свою позицію по справі за умов, які не ставлять його в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. Дані обставини свідчать про можливість ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 200, 206, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторонам по справі роз`яснити, що відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження, який встановлений у рішенні суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя В.Олійник