Провадження № 2/679/68/2020
Справа № 679/1597/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/1597/19,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,

за участю представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Оліферук Ж.О. ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Рішенням сорокової сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 30 березня 2018 року йому, як учаснику бойових дій, було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність для індивідуального садівництва.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 121927230 від 25 квітня 2018 року він є власником земельної ділянки (кадастровий номер :03:003:0942, цільове призначення: для індивідуального садівництва), що знаходиться в АДРЕСА_4 , площею 0,0574 га.

Після належної реєстрації права власності на землю ним було з`ясовано, що дана земельна ділянка самовільно використовується ОСОБА_2 у власних потребах: встановлений паркан, розміщені будівельні матеріали, будівельне та інше сміття, проводилися будівельні роботи, оброблялися, насаджувалися дерева та кущі, виконувались інші (у тому числі меліоративні роботи).

Позивач зазначає, що його неодноразові звернення до відповідача з вимогою усунути перешкоди з користуванні належним йому майном останнім ігнорувалися, тому з цього приводу він звернувся до Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП України в Хмельницькій області. В ході досудового розслідування відповідач повідомив, що земельна ділянка належить йому, проте правовстановлюючі документи надавати відмовився. Саме через це він вирішив здійснити демонтаж вже існуючих будівельних конструкцій, вивезення сміття та інші роботи по приведенню земельної ділянки у первісний стан самостійно. З метою встановити вартість відновлювальних робіт він звернувся до експерта. Згідно висновку про вартість майна, майнового збитку, завданого власнику майна для розв`язання майнових суперечок вартість пошкодження майна на земельній ділянці становить 11880 гривень. Також у висновку оцінщиком виявлено, що на земельній ділянці розпочато будівництво та з чого воно складається. Вартість відновлювальних робіт у висновку зазначена в розмірі 11880 гривень.

На підставі наведеного, посилаючись на ст.ст. 5, 22, 376, 386,391, 1192 Цивільного кодексу України, ст. 212 Земельного кодексу України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 11880 гривень витрат, необхідних для приведення до стану, придатного до використання за цільовим призначенням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0942, площею 0,0574 га, та витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 2000 гривень.

Окрім того, ОСОБА_1 звернувся до суду також з позовом про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вищезазначені дії відповідача, які створюють йому перешкоди у користуванні означеною вище земельною ділянкою, унеможливлюють використання такої для власних потреб відповідно до її цільового призначення, створили ситуацію, з приводу якої він переживає емоційний стрес, що супроводжується почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги.

Також позивач зазначив, що такими діями відповідача йому завдано немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щодення думки та спогади, негативні переживання, насторога, тривога, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, дратівливість, почуття образи, обурення, приниження гідності.

Розмір заподіяних психологічних (моральних) страждань позивач оцінює в 10 000 гривень, які, посилаючись на ст.ст. 3, 28, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 270 Цивільного кодексу України, також просить стягнути з ОСОБА_2

12 грудня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Волкова А.О. подала до суду заяву про відкладення розгляду справи.

27 лютого 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Оліферук Ж.А. подала до суду заяву про відкладення розгляду справи та одночасно надала відзив на позовну заяву про стягнення збитків із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. В обґрунтування таких заперечень представник зазначила, що доводи на які посилається позивач, як на підставу позову не обґрунтовані, не доведені та не гуртуються на законі.

Представник вказала, що ОСОБА_2 шкоди землеволодінню ОСОБА_1 не завдав. Зазначила, що дійсно в 2003 році Нетішинська міська рада надала для дружини позивача дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку в кооперативі Поле № 6 , проте остання з об`єктивних причин документів не оформила і не набула права власності на землю та на даний час вона на неї не претендує. Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, за умови вжиття заходів щодо оформлення необхідних документів для користування нею, на переконання представника, не може вважатися правопорушенням і підставою для застосування положень ст. 212 Земельного кодексу України.

Також представник у відзиві вказала, що земельна ділянка перебувала у комунальній власності громади міста і до відповідача та його дружини органи місцевого самоврядування не звертались з питань самовільного зайняття землі, а також вони не притягувались до відповідальності за порушення земельних прав. Поряд з цим для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність складових: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Представник зазначила, що з правовстановлюючих документів убачається, що позивач набув права власності на земельну ділянку 25 квітня 2018 року, яка була вільна на той час. Водночас останній документів, які свідчили про обстеження на стан відповідності чи невідповідності земельної ділянки цільовому призначенню на час отримання земельної ділянки позивач не надав. Окрім того, з 25 квітня 2018 року і до часу звернення позивача до суду з даним позовом факт порушення відповідачем земельних прав не встановлено. Будь-яких доказів про самовільне зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки ОСОБА_1 та порушення відповідачем її цільового призначення позивачем не надано. А тому представник вважає, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у даній справі.

Крім того, представник позивача у відзиві зазначила, що за обставин зазначених вище відсутні підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, які визначені у ст. 156 Земельного кодексу України.

Також представник вважає, що наданий позивачем висновок про вартість майна, майнового збитку, завданого власнику майна для розв`язання майнових суперечок є неналежним та не допустимим доказом, оскільки складений поза межами компетенції експерта, який його складав, та не у відповідності визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963.

Представник у відзиві звертає увагу на те, що підставою для відшкодування шкоди в розумінні ст. 22 ЦК України, на яку посилається позивач, є порушення цивільного права особи, що позивачем не доведено.

27 лютого 2020 року представник відповідач ОСОБА_2 - адвокат Оліферук Ж.А. надала відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. В обґрунтування таких заперечень представник зазначила, що доводи, на які посилається позивач, як на підставу позову, належним чином не обґрунтовані та не гуртуються на законі.

Остання вказала, що ОСОБА_2 користувався земельною ділянкою лише коли та перебувала у комунальній власності, права власності позивача на вказану земельну ділянку не оспорює і не чинить перешкод щодо його здійснення з часу, коли дізнався про таке.

Представник вважає, що моральна шкода має деліктне походження, в той час як її довіритель до будь-якого виду відповідальності за порушення земельних прав не притягувався. На переконання останньої, позивачем не доведено того факту, що відповідач своїми винними діями порушив його право власності на землю, дане порушення призвело до шкоди і наявний прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою, шкодою і виною.

Також у відзиві зазначено, що за порушення земельних прав передбачена цивільна, кримінальна, адміністративна відповідальність, а відшкодування моральної шкоди законом не передбачено.

За вказаних обставин представник відповідача у відзивах просила в позові про стягнення збитків та в позові про відшкодування моральної шкоди відмовити.

27 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Волкова А.О. подала до суду заяву про об`єднання цивільних справ в одне провадження, а 29 квітня 2020 - заяву про відкладення розгляду справи.

30 квітня 2020 року представник відповідач ОСОБА_2 - адвокат Оліферук Ж.А. подала до суду заяву про відкладення розгляду справи.

21 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Волкова А.О. подала до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків об`єднано в одне провадження.

Будь-яких інших процесуальних дій судом у даній справі не вчинялось.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав зазначених у ньому, просили такий задовольнити повністю. Додатково позивач зазначив, що доказом того, що саме ОСОБА_2 є належним відповідачем та саме останній завдав для нього збитків є свідчення сусідів, фат звернення до поліції з заявою з приводу створення перешкод у користуванні земельною ділянкою, письмові пояснення ОСОБА_2 в межах кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення кримінального правопорушення, спроба ОСОБА_2 вирішити питання мирним шляхом, зокрема останній запропонував ОСОБА_1 сплатити грошові кошти за бетонну заливку, яку ОСОБА_2 залив на земельній ділянці ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні додатково вказала на те, що підтвердженням того, що саме відповідач повинен відшкодувати збитки для позивача та сплатити останньому кошти за спричинення моральної шкоди є те, що в своїх поясненнях в рамках кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 зазначив, що саме він з 2006 року користується спірною земельною ділянкою, третіх осіб останній не зазначав. Представник відповідача зазначила, що позивач не звертався в Нетішинську міську раду з питанням про непридатність земельної ділянки цільовому призначенню та обрахунку завданих збитків земельній ділянці, оскільки це є правом позивача, а не його обов`язком. На даний час існує питання до відповідача щодо оплати робіт для демонтажу об`єктів на земельній ділянці, які останній незаконно побудував.

Відповідач та його представник щодо задоволення позову заперечили з підстав зазначених у відзивах на позовні заяви, просили у такому відмовити. Додатково відповідач зазначив, що особисто він не здійснював ніякого будівництва на земельній ділянці, на даний час на дану земельну ділянку не претендує. Поряд з цим підтвердив те, що до того, як ОСОБА_1 набув право власності на земельні ділянку він нею певний час користувався, залив бетонну заливку під бесідку та септик, однак на той час це була комунальна власність, а у його дружини був дозвіл міської ради на виготовлення проектної документацію на земельну ділянку, яка пізніше стала власністю ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судовому засіданні додатково зазначила, що позивач суду не надав доказів, які вказували б на те, що ОСОБА_2 після набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 здійснював на ній будівництво, факт самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_2 не встановлено, відсутні з даного приводу і приписи, а також відсутній акт обстеження щодо стану земельної ділянки ОСОБА_1 на час отримання її останнім та на час звернення до суду з даним позовом.

Суд, заслухавши позивача, відповідача та їх представників, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов задоволенню не підлягає зважаючи на таке.

Судом установлено, що рішенням сорокової сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 30 березня 2018 року №40/2451 ОСОБА_1 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано таку йому у власність для індивідуального садівництва (арк. спр. 47).

Згідно даних Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 121927230 від 25 квітня 2018 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :03:003:0942, цільове призначення: для індивідуального садівництва), що знаходиться в АДРЕСА_4 , площею 0,0574 га (арк. спр. 53).

ОСОБА_1 , вказуючи на порушення свого права відповідачем, який самовільно використовує належну йому земельну ділянку у власних потребах, тим самим створюючи для нього перешкоди у користуванні такою відповідно до її цільового призначення, звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, спірні правовідносини з приводу усунення перешкод у користуванні земельної ділянки шляхом стягнення збитків та стягнення моральної шкоди, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главах 3, 29, 82 Цивільного кодексу України та (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.

Позов про усунення порушень права, в даному випадку шляхом стягнення збитків, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

При цьому беруться до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується.

Згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Зокрема позивач доводить обставини порушення свого права на користування земельною ділянкою за цільовим призначенням будівництвом на ній відповідачем споруд. Як спосіб захисту свого порушеного права позивач обрав стягнення коштів з відповідача, які будуть понесені ним при демонтажі означених споруд, що обумовлює позивач, як збитки. Окрім того, позивач в зв`язку з таким порушеним його правом просить стягнути також з відповідача моральну шкоду.

На підтвердження означених вище обставин позивач надає такі докази: заяву ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення щодо порушення його права власності на земельну ділянку (арк. спр. 48), письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження за означеною заявою ОСОБА_1 (арк. спр. 49, 50), постанову про закриття кримінального провадження від 28 липня 2018 року (арк. спр. 51).

Однак вищезазначені докази, на переконання суду, є неналежними, недостовірними та недостатніми в розумінні ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Зокрема заява ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення щодо порушення його права власності на земельну ділянку лише вказує на факт звернення ОСОБА_1 з такою заявою до ВП Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області та її зміст не містить даних порушення відповідачем будь-яких прав позивача, а отже не містить даних на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача. Окрім того, в означеній заяві ОСОБА_1 зазначив таку обставину, на яку він посилається як на підставу своїх позовних вимог, як виявлення ним після посвідчення 23 квітня 2018 року права власності на земельну ділянку того, що невідома особа незаконно використовує його земельну ділянку, а саме: замінена огорожа, знищення межових знаків, винищення плодових дерев, використання землі. Водночас позивач не надав жодних доказів того, що саме відповідач здійснює користування його земельною ділянкою.

Письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження за означеною вище заявою ОСОБА_1 та постанова про закриття кримінального провадження від 28 липня 2018 року, на переконання суду, не є доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, а тому суд не має можливості на підставі таких встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача.

Окрім того названа постанова містить дані проте, що ОСОБА_1 повідомив слідчому СВ Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області, що йому стало відомо, що незаконно користується його земельною ділянкою ОСОБА_2 , що вказує на іншу особу, а не на відповідача ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку звіту про незалежну оцінку майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та фототаблиць до нього (арк. спр. 54-87), суд такий відхиляє, оскільки об`єктом незалежної оцінки було індивідуально-визначене пошкоджене майно на земельній ділянці ОСОБА_1 , а вартість відновлювальних робіт полягала у демонтажі споруд, земельних роботах та вивезенні сміття. Водночас розрахунок вартості майнового (матеріального) збитку визначається оцінювачем, як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розкомплектування майна, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає власник для відновлення свого порушеного права користування (втрати товарної вартості). При цьому використовує формулу, яка визначає вартість майнового збитку, а саме втрати товарної вартості, що в даному випадку не доцільно визначати.

Окрім того, у звіті оцінювачем визначено, що у перелік робіт, які необхідні для відновлення, входять: демонтаж фундамента цементно-піщаного суцільного литого під будівлю, демонтаж стяжки під фундаментом цементно-піщана суцільна лита, демонтаж кладки блоків, демонтаж септіка із червоної цегли, демонтаж металевих стовпчиків огорожі, земельні роботи, вивезення сміття, підсобні роботи. Поряд з цим позивачем у судовому засіданні не доведено наявність таких об`єктів на земельній ділянці та необхідність проведення означених вище робіт, зокрема останньому не відомо, що означають земельні роботи, які оцінено у звіті в сумі 4400 гривень, зважаючи на те, що саме він був замовником даної оцінки.

Поряд з цим суд не погоджується з твердженням представника відповідача про те, що звіт складений поза межами компетенції експерта, який його складав, оскільки згідно свідоцтва про державну реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, оцінювач Зінченко В.В. має право здійснювати оцінку об`єктів у матеріальній формі, а саме: оцінку об`єктів нерухомого майна, у тому числі земельних ділянок, оцінку машин, обладнання та окремих видів транспортних засобів та оцінку автотранспортних засобів. Визначення матеріальних збитків, завданих власнику здійснюється оцінювачем відповідно до спеціалізації та напрямку оцінки, зазначених у його сертифікаті, що має місце.

Водночас суд вважає, що звіт оцінювача не має самостійного доказового значення, а є доказом лише у сукупності з іншими доказами, визначеними у ст. 76 ЦПК України, які повинні бути достатніми та у своїй сукупності вказувати на наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що ОСОБА_2 не порушував право на володіння та користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , а зворотнього останнім доведено не було, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у даній справі.

На переконання суду, доводи позивача в їх сукупності зводяться до його власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Зважаючи на відмову судом позивачу у задоволенні позову в частині стягнення збитків, відмові також підлягає і вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки така вимога є похідною та випливає з основної вимоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору та те, що у позові було останньому відмовлено, тому такі слід компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на період дії такого карантину.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 19 червня 2020 року.

Суддя О.М. Гавриленко