набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1866/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2020 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Собчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чаплинського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чаплинської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ордером № 117 від 12 жовтня 1983 року, виданого на підставі рішення виконкому Ради народних депутатів смт. Чаплинка № 522/11 від 11 жовтня 1983 року ОСОБА_5 та членам його родини в складі 5 чоловік: дружині ОСОБА_1 , доньці ОСОБА_6 , сину ОСОБА_7 , доньці ОСОБА_6 надано право на зайняття 5 кімнат площею 62,8 кв.м. в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 . Однак з чоловіком позивачки не оформлено договору купівлі-продажу вказаного будинку, хоча за нього було сплачено повну вартість. Вважає, що вона набула права власності з чоловіком на спірний житловий будинок, зважаючи на те, що ордер видраний чоловіку та членам його сім`ї.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Чаплинська селищна рада Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без представника відповідача, заперечень проти позову немає.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аткож подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ордером № 117 від 12 жовтня 1983 року, виданого на підставі рішення виконкому Ради народних депутатів смт. Чаплинка № 522/11 від 11 жовтня 1983 року ОСОБА_5 та членам його родини в складі 5 чоловік: дружині ОСОБА_1 , доньці ОСОБА_6 , сину ОСОБА_7 , доньці ОСОБА_6 надано право на зайняття 5 кімнат площею 62, 8 кв.м. в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 .

Актом від 27.06.1992. в складі голови Чаплинської ради народних депутатів, районного архітектора, інспекторів Держстраху районного фінансового відділу, інвентарного бюро, Чаплинського Багатогалузевого комбінату комунальних підприємств та квартиронаймача ОСОБА_5 було здійснено оцінку домоволодіння, переданого йому в користування за ордером.

Рішенням № 116 від 29.05.1992. виконавчого комітету Чаплинської селищної ради народних депутатів Чаплинського району Херсонської області «Про продажу житлових будинків та квартир» вирішено дозволити продаж в особисту власність квартир в житлових будинках, підпорядкованих комбінату комунальних підприємств відповідно актів оціночної комісії ОСОБА_5 квартиру по АДРЕСА_1 , 1984 року будівництва вартістю 46862 крб.»

Пунктами 1-17 Положення про продаж громадянам в особисту власність квартир в будівлях державного та громадського фонду, їх утримання та ремонту, затвердженого Постановою Ради Міністрів України та Укрпрофради від 19.05.1989. № 142 передбачено право виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів передавати у власність шляхом викупу громадянам певних категорій - наймачам та членам їх родини житло з рахунку державного та громадського фондів, яке перебуває в стані реконструкції або потребує капітального ремонту. При цьому, передачі такого житла у власність передувало рішення виконкому відповідної ради, оцінка житла повноважною комісією, та виготовлення плану житла органами технічної інвентаризації за замовленням виконкому.

Органами виконкому замовлено план квартири. Як стверджує позивачка, її чоловіком ОСОБА_5 сплачено вартість квартири повністю, однак нотаріальне посвідчення купівлі - продажу не відбулося з незалежних від покупця причин. Документи, що підтверджують оплату не збереглися.

Однак, про набуття ОСОБА_5 права власності на квартиру свідчать наступні факти.

Пунктом 19 Положення зазначено, що квартири придбані громадянами у власність після реєстрації договорів купівлі - продажу виключаються в установленому порядку з державного і громадського житлового фонду та зараховуються до індивідуального фонду.

Крім того, вимогами Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, п. 1 - п. 30 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачено виготовлення технічних паспортів за замовленням лише власника житла.

Як вбачається з технічної документації на спірне домоволодіння, а саме, технічний паспорт виготовлено за замовленням ОСОБА_5 , як власника будинку, на житловий будинок «індивідуального житлового фонду», тобто житловий будинок було вже знято з рахунку державного та громадського фондів і переведено в індивідуальний фонд, зазначивши власником вказану особу.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі від 01 листопада 1975 року, актовий запис № 20.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 41.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 статті 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з частини 4 статті 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення статті 328 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Слід зауважити, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року.

Водночас, лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна.

Враховуючи перелічені норми, на момент набуття права власності ОСОБА_5 на квартиру 1983 року, враховуючи обставину не укладання з ним договору купівлі - продажу квартири за умови повної оплати ним вартості житла, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на дану квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таке житло.

Враховуючи наведені норми та зважаючи, що саме на підставі ордеру на вселення померлий чоловік позивачки отримав від виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів право разом із сім`єю на користування спірною квартирою, а у подальшому з ним не було укладено договір купівлі - продажу квартири, не отримано ним свідоцтва про право власності на це майно та не зареєстровано його в БТІ, таким чином існує спір щодо підтвердження права власності позивача на вказану квартиру.

За змістом ст. 392 ЦК України в редакції від 2003 року, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, у позивачки існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами її права власності на квартиру, свого часу правомірно набуту нею та її чоловіком.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, оскільки відповідачі не оспорювали заявлені проти них позовні вимоги, та з наданих позивачем доказів, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на садибний індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 175,7 метрів квадратних, житловою 67,9 метрів квадратних, який складається з А - житловий будинок, під А - підвал, а - ганок, а1 - ганок, а2 - вхід у підвал, а3 - приямок, а4 - приямок, Б - літня кухня, В - сарай, Г - гараж, Д - туалет, № 1-№5 №Й - огорожа та споруда.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков