РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати за нею, ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 право власності на Ѕ часту квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 80,0 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., реєстраційний номер майна 24799335 та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 4397,75 грн.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 1998 року.

В період шлюбу сторони придбали у власність, шляхом інвестування у будівництво квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 23 вересня 2008 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради на підставі розпорядження міського голови від 25 квітня 2008 року 27 грудня 2007 року, номер 747- р - 2344-р вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Опис об`єкта: загальна площа 80,0 кв.м.; житлова площа 47,9 кв.м.; квартира трикімнатна.

З дослідженого в судовому засідання витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно виданого КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації №20324100 виданого 23 вересня 2008 року вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності / САС №027357 / 23.09.2008 / виконавчий комітет Рівненської міської ради.

Позивач суду пояснила, що у спірній квартирі вони з відповідачем та їхніми спільними трьома дітьми проживали з моменту її придбання та на сьогодні там проживають, тобто вказане майно придбане ними в інтересах сім`ї та для спільного проживання. На даний час вона, відповідач та їх діти зареєстровані у вказаній квартирі.

З дослідженого в судовому засідання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року по справі №569/7501/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позов задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №313.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статями 69-72 СК та ст.372 ЦК.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісно власності подружжя, суми мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності також згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК за умови звернення подружжя (одного з них) до суду таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4397,75 грн. згідно наявних в матеріалах справи квитанцій, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.368,372 ЦК України, ст.ст.60,69-71 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 80,0 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., реєстраційний номер майна 24799335.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 4397,75 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя :