Справа № 630/11/20
Провадження № 2-о/630/3/20
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2020 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем`яненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу № 630/11/20 за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Романченко Олексій Михайлович, зацікавлена особа Головне управління ДМС України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту,що має юридичне значення.

Заявник ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був вивезений до Ізраїлю ІНФОРМАЦІЯ_2 2002 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є сином ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування вимог, заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народився син ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження останнього в графі мати зазначено ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_5 . Через несприятливу обстановку в сім`ї, аморальну поведінку батька, мати разом з сином вимушені були переїхати спочатку до м. Комсомольськ, потім до м. Люботин, де в 2000 році ОСОБА_6 пішов до 1 класу Люботинської ЗОШ №4.

Батько періодично забирав сина до себе на вихідні, але одного разу сина матері так і не повернув. Як згодом стало відомо ОСОБА_7 ) її чоловік вивіз сина до Російської федерації, але куди саме їй невідомо.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в 2002 році шлюб було розірвано, на підтвердження чого надано свідоцтво про розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 змінила імя та прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про зімну імені, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 39 від 30 листопада 2011 року (а..30).

Між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 30 грудня 2011 року укладено шлюб, внаслідок чого змінено прізвище заявника на ОСОБА_10 (а.с.31)

ОСОБА_1 в 2014 році в соціальних мережах знайшла свого сина, але він мав вже інше прізвище та ім`я ОСОБА_2 . Під час спілкування ОСОБА_2 пояснив заявниці, що він з батьком в 2002 році приїхав до Ізраїлю, а потім батько його залишив зі своєю співмешканкою та не повернувся. ОСОБА_5 згодом потрапив до в`язниці, а в 2017 році помер.

Зі слів заявника, ОСОБА_11 після досягнення 16 ти річного віку він звертався до Посольства України в Ізраїлі для отримання паспорта громадянина України, але там йому повідомили, що документи на підставі яких його ввезено до країни підроблені. Внаслідок того, що батько ввіз сина за підробленими документами під недійсним прізвищем, встановити справжність його особистих даних неможливо, тому необхідне рішення суду про визнання факту, що він дійсно є ОСОБА_4 .

Заявник зазначає, що встановлення факту необхідно для одержання сином ОСОБА_1 паспорта громадянина України в посольстві України в Ізраїлі.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги ОСОБА_1 та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в заяві. ОСОБА_12 зазначає, що заявниця обмежена в реалізації своїх прав, зокрема щодо спілкування з сином, має право розпоряджатися своїм майном, в тому числі і на користь сина, але його статус не визначено. ОСОБА_13 , який вважає себе ОСОБА_4 не може самостійно реалізувати свої права, оскільки його статус невизначено.

Представник заінтересованої особи просила залишити заяву без розгляду, оскільки з заявлених вимог вбачається спір про право, також просила врахувати позицію, викладену у відзиві на заяву.

Так представник заінтересованої особи вказує на те, що процедура встановлення особи законодавчо регламентовано та передбачена п.43 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, оформлення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2016 року. Суд не встановлює тотожність особи.

Лист посольства України в Ізраїлі містить роз`яснення, щодо встановлення особи за рішенням суду. Проте таке рішення стосується самої особи, реалізації виключно ним права на встановлення особи та в подальшому документування паспорном України.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; установлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Відповідно до пункту 1Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктом 3Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду перш за все необхідне саме особі, яку заявник вважає своїм сином, з метою реалізації його прав, зокрема отримання громадянства, паспорта, але він не заявляє вимог про встановлення факту родинних відносин.

Заявником не надано доказів,які б свідчили про неможливість цією особою захистити свої права в інший законний спосіб.

Із змісту заяви вбачається, що встановлення даного факту заявник пов`язує із реалізацією своїх майнових прав та наміром розпорядитися своїм майном на користь іншої особи. Разом з тим, заявником не надано доказів про порушення законних прав заявниці.

Відтак, з поданої заяви вбачається спір про право.

Згідно положень частини 4статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи характер даних правовідносин, вимоги, що ставить заявник про встановлення даного юридичного факту, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ЦПК України даний спір має вирішуватись у порядку позовного провадження, у зв`язку з чим залишає заяву без розгляду, оскільки із викладених у заяві обставин та наданих матеріалів вбачається спір про право.

Керуючись ст. ст. 247, п.5. ч.1 ст. 257, ч.4 ст. 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Романченко Олексій Михайлович, зацікавлена особа Головне управління ДМС України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя(підпис) І. В. Дем`яненко