Справа № 562/1246/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03.06.2020року м.Здолбунів

Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі судді Чорного І.А., вивчивши матеріали позовної заяви акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

29 травня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

З урахуванням ціни позову (18936.94 доларів США) та положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору, яку позивач мав сплатити становить суму, еквівалентну 284,05 доларам США.

Судовий збір по цій справі сплачувався 16.03.2020 року та 06.04.2020 року, водночас розрахунок його суми здійснювався з урахуванням офіційного курсу НБУ на 10.02.2020 року, що не відповідає положенням чинного законодавства.

На 16.03.2020 року офіційний курс НБУ становив 26,089 гривень за 1 долар США, а станом на 06.04.2020 року - 27,373 гривень за 1 долар США.

Як вбачається із платіжного доручення від 16.03.2020 року судовий збір сплачено у розмірі 2102,00 грн., що еквівалентно 80,57 доларам США., а згідно платіжного доручення від 06.04.2020 року сплачено 4865,85 грн., що еквівалентно 177,76 доларам США., тобто позивачем сплачено судовий збір у розмірі 258,33 доларів США (80,57 дол. США + 177,76 дол. США).

А тому позивачу необхідно доплатити судовий збір, що еквівалентний 25,72 доларів США, з урахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

При подачі позову до Здолбунівського районного суду Рівненської області судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у Здолбунівському районі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993013; банк отримувача: ГУДКСУ в Рівненській області; код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0017171; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Здолбунівський районний суд Рівненської області, (суду).

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовна заява від імені позивача подана представником - адвокатом Єрмоловим Євгеном Миколайовичем.

На підтвердження повноважень ОСОБА_2 до позовної заяви долучено копію ордеру серії ДП №2412/001 від 01.09.2018 року, копію свідоцтва серії НОМЕР_1 №3802 від 30.07.2018 року про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 року (справа №913/444/18) дотримується наступної правової позиції.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з пунктом 2 частини 1 статті 20 якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 названого Закону, відповідно до частин 1-2 якої, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 26).

Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, в тому числі, й презумпція правомірності договору, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

При цьому, виходячи зі змісту частин 1, 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений лише на підставі вже укладеного договору.

Тобто, ордер є документом, який лише посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, тоді як увесь обсяг повноважень адвоката діяти від імені клієнта обумовлюється предметом договору про надання правової допомоги та колом визначених в ньому повноважень адвоката.

Так, вирішуючи питання, щодо можливості прийняття до розгляду позовної заяви, поданої від імені юридичної особи її представником, за умови дотримання вимог процесуального Закону та статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», слід уникати зайвого формалізму. Подібну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 9901/519/19.

При цьому, суд зазначає, що за наявності сумнівів, суд не позбавлений процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи по суті.

Ордер серії ДП №2412/001 від 01.09.2018 року містить посилання на договір про надання правової допомоги від 23.08.2018 року.

До матеріалів позовної заяви долучено копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.08.2018 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», від імені якого на підставі довіреності №8234-К-Н-О від 23.08.2017 року діяв ОСОБА_3 .

Довіреність №8234-К-Н-О від 23.08.2017 року суду не надана.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, особами, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () без довіреності, є ОСОБА_4 - керівник з 12.02.2018 року, та ОСОБА_5 - підписант.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3 на підпис від імені позивача договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.08.2018 року.

Відповідно до п. 2.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.08.2018 року, цей договір діє до 10.01.2019 року з можливістю укладення додаткової угоди на кожний наступний рік за згодою сторін.

До матеріалів позовної заяви долучено копію додаткової угоди від 08.01.2020 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.08.2018 року, якою сторони домовились продовжити строк дії договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.08.2018 року - до 10.01.2021 року.

Додаткову угоду від 08.01.2020 року від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підписав на підставі довіреності №1452-К-Н-О від 20.03.2019 року ОСОБА_6 .

Довіреність №1452-К-Н-О від 20.03.2019 року суду не надана.

Отже, доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_6 на підпис від імені позивача додаткової угоди від 08.01.2020 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.08.2018 року суду також не надано.

Таким чином, повноваження представника позивача - адвоката Єрмолова Євгена Миколайовича не підтверджені належним чином.

Крім цього, підпис адвоката Єрмолова Є.М. у позовній заяві очевидно відрізняється від його підпису в ордері, на копіях ордеру та договору про надання правової допомоги. Повноваження особи, яка підписала позовну заяву, ніяким чином не підтверджені.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "згідно з оригіналом"; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Всупереч вказаним вище вимогам законодавства, копії письмових доказів, долучених до позовної заяви, подані для відповідача, надані без належного їх засвідчення.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевказане, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та позивачу надати строк для усунення недоліків шляхом подачі позову, оформленого у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, який починає рахуватися з дня отримання позивачем даної ухвали, шляхом подання належним чином оформленої позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Чорний