Єдиний унікальний номер 741/34/19
Провадження № 2/741/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 23 березня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 2,47 га, яка розташована на території Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли його батьки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката серії ЧН № 0160071 право на земельну частку (пай) та успадкована після смерті ОСОБА_2 1/2 частина земельної ділянки площею 2,47 га. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0160072 право на земельну частку (пай), житловий будинок АДРЕСА_1 , успадковані після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельна ділянка площею 2,47 га та право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0160071 належало ОСОБА_3 . Вона (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом (дочка), спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначене спадкове майно у зв`язку із відсутністю документів, необхідних для вчинення відповідної нотаріальної дії.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами;

- земельну ділянку площею 2,47 га, яка розташована на території Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області;

- земельні частки (паї) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, які на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160071 та ЧН № 0160071 належали відповідно ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги та не заперечує проти розгляду справи без їх участі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 53).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

З копії повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 квітня 2018 року (а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_2 за життя набув право власності на земельну ділянку площею 2,47 га із земель колишнього КСП імені Чапаєва на території Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на його ім`я було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 021584, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на землю за № 14 від 25 жовтня 2000 року.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори № 642/01-16 від 8 травня 2019 року (а.с. 40) та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 8 травня 2019 року (а.с. 41-42).

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Разом із ним були зареєстровані та проживали батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10; 12; зворот а.с. 32).

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , успадкували після його смерті по 1/6 частині житлового будинку АДРЕСА_1 та по 1/2 частині земельної ділянки площею 2,47 га.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11).

З копії повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 квітня 2018 року (а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_3 за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Чапаєва Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на його ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160071, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 70 від 3 грудня 1997 року.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори № 641/01-16 від 8 травня 2019 року (а.с. 38) та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 8 травня 2019 року (а.с. 39-40).

З копії довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 858 від 25 вересня 2017 року (а.с. 32) вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Разом із ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_4 .

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , успадкувала належне йому на підставі сертифіката серії ЧН № 0160071 право на земельну частку (пай), 1/2 (1/3+1/6) частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки площею 2,47 га.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

З копії повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 квітня 2018 року (а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Чапаєва Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160072, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 71 від 3 грудня 1997 року.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, за її заявою Ніжинською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 270/2016, що підтверджується копією відповідної спадкової справи (а.с. 28-34).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0160072 право на земельну частку (пай), житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 2,47 га та право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0160071 належало ОСОБА_3 та було успадковане ОСОБА_4 після його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З копій постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 липня 2018 року (а.с. 14-15; 16) вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину:

- на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа;

- на право на земельні частки (паї) у зв`язку із тим, що сертифікати серії ЧН № 0160071 та ЧН № 0160072 втрачені;

- на земельну ділянку площею 2,47 га у зв`язку із тим, що право власності на цю земельну ділянку не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 2,47 га, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому вважається такою, що не набула право власності на неї.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлій ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160071 та ЧН № 0160072, видані на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , втрачені, що підтверджується оголошенням у газеті (а.с. 60-61).

Позивач позбавлена можливості отримати дублікати втрачених сертифікатів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 20).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, 125, ч. 1 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , у поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 39,8 кв. м., житловою площею 22,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами;

- право на завершення приватизації земельної ділянки із земель колишнього КСП імені Чапаєва площею 2,47 га, яка розташована на території колишньої Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області і належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 021584, та одержання документів, що посвідчують право власності на цю земельну ділянку на її ( ОСОБА_1 ) ім`я;

- право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160071, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 70 від 3 грудня 1997 року;

- право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0160072, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 71 від 3 грудня 1997 року.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв