Номер провадження 2/243/1247/2020
Номер справи 243/2324/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 02 » червня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Олійник А.Ю.,

представника позивача - Сдобіна М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди, яка мотивована тим, що 13.11.2013 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Договір оформлений відповідно до ст. 634 Цивільного Кодексу у вигляді анкети-заяви позичальника. При цьому в анкеті-заяві відсутня відмітка про отримання пам`ятки клієнта, яка містить зокрема Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування. На підставі укладеного кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 терміном дії до останнього дня вересня 2016 року. Станом на 30 вересня 2016 року розмір заборгованості по кредиту склав 252,15 грн. 07.11.2017 року ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 54927151 від 17.10.2017 року державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Титаренко А.В. Зі змісту зазначеної постанови їй стало відомі, що виконавче провадження про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у сумі 14128,54 грн. та винагороди приватного виконавця у сумі 1412,85 грн. відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса, виданого 12.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Відповідно до цього виконавчого напису запропоновано стягнути з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість, що виникла за період з 13.11.2013 року по 05.06.2017 року за кредитним договором в загальній сумі 14128,54 грн. Не погодившись з сумою заборгованості 14.11.2017 року ОСОБА_1 для захисту своїх прав, як споживача фінансових послуг, звернулась до Слов`янського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 31.05.2018 року Слов`янський міськрайонний суд з урахування уточнення позовних вимог ОСОБА_1 від 29.12.2017р. виніс рішення по справі 243/11259/17, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнив. У листопаді 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не з`явилася на судові засідання, Слов`янський міськрайонний суд 13.12.2018р. виніс заочне рішення по справі 243/10791/18, в якому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив частково, а саме, стягнув зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.11.2013 року станом на 18.07.2018 року у сумі 30712 грн. 80 коп. Не погодившись з заочним рішенням по справі 243/10791/18 від 13.12.2018р. ОСОБА_1 21 січня 2019 року подала заяву про перегляд заочного рішення. 06.02.2019р. ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 58258090 від 01.02.2019р. державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Сірика С.В. про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 32160,97 грн. заборгованості за кредитним договором. Слов`янський міськрайонний суд ухвалою від 07.02.2019р. задовольнив заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 . Виконавче провадження № 58258090 закінчено 18.02.2019р. В заяві про перегляд заочного рішення та в запереченні на відзив позивача по справі 243/10791/18 ОСОБА_1 фактично довела про незаконність вимог АТ КБ «Приватбанк» внаслідок порушення останнім в першу чергу Закону України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів України. Остаточним результатом розгляду справи 243/10791/18 є рішення Слов`янського міськрайонного суду від 15.04.2019р. про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.11.2013 року станом на 18.07.2018 року в сумі 322 грн. 33 коп. Рішення по справі 243/10791/18 АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржене та набрало законної сили 16.05.2019р. У відносинах між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» щодо укладання та виконання кредитного договору б/н від 13.11.2013 р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ОСОБА_1 є споживачем, а АТ КБ «ПриватБанк» - виконавцем послуг (продавцем товару) в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач порушив права Позивача, як споживача, передбачені ст.4 цього Закону, а саме: позивач, як споживач фінансових послуг, не отримав від Відповідача (як продавця) належну якість продукції та обслуговування; позивач, як споживач фінансових, послуг не отримав від Відповідача (як продавця) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію. Таким чином, відповідач надав позивачу неякісні фінансові послуги або банківський продукт неналежної якості, тому що вони не відповідають вимога встановленим для цієї категорії послуг (продукції) у зазначених вище нормативно-правових актах, нормативних документах та не відповідають умовам кредитного договору, чим завдав позивачеві моральної та майнової шкоди. Позивач також вважає, що при укладанні та виконанні кредитного договору б/н 13.11.2013 р. відповідач обмежив (порушив) його права, як споживача фінансових послуг, а саме: відповідач (як продавець) включив у кредитний договір із споживачем умови, які є несправедливими (ч.1 ст. 18 Закону): незаконно нарахував проценти за кредитом на підставі підвищених процентних ставок, незаконно нарахував проценти на вже нараховані проценти та на нараховані санкції; умови кредитного договору є несправедливими, тому що всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.2 ст. 18): відповідач встановив жорсткі обов`язки Позивача, тоді як надання послуги обумовив лише власним розсудом (п. З ч. З ст. 18); відповідач встановив вимоги щодо сплати позивачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесяти відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором (п. 5 ч. 3 ст. 18): незаконно нарахував підвищені проценти, пеню та штрафи; відповідач установив обов`язкові для позивача умови, з якими позивач не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням кредитного договору (п. 10 ч. З ст. 18): відсутність у договорі відмітки про отримання пам`ятки клієнта, яка містить Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування; відповідач надав собі право в односторонньому порядку змінювати умови кредитного договору на власний розсуд (п. 11 ч. З ст. 18): незаконне підвищення процен:тної ставки. Відповідач при укладанні та виконанні кредитного договору б/н від 13.11.2013 р. порушив права позивача, як споживача фінансових послуг, визначені Законом України «Про захист прав споживачів» та завдав позивачу моральної шкоди. Виходячи із зазначеного розрахунку та із глибини, характеру та тривалості душевних страждань, нервових переживань, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності та справедливості, розмір спричиненої моральної шкоди позивачем оцінюється в сумі 85014,00 грн., яку він просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того, просить визнати, що АТ КБ «Приватбанк» при укладанні та виконанні кредитного договору б/н від 13.11.201Зр. порушило права ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг, визначених: пунктами 2, 4 частини 1 статті 4, частиною 1 статті 6, статтею 15, пунктами 4, 5, 6, 7 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», та визнати, що АТ КБ «Приватбанк» при укладанні та виконанні кредитного договору б/н від 13.11.201Зр. обмежило права ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг, шляхом включення до договору умов, які є несправедливими відповідно до частин 1, 2, пунктів 3, 5, 10, 11, 13, 14, 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач в судове засіданні не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 , підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позову, оскільки Слов`янським міськрайонним судом у рішенні від 13.12.18р. по справі № 234/10791/18 установлено, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з 13.11.2013р., позивач тим самим уклав з відповідачем договір, який відповідно до ст. 534 ЦК є договором приєднання. Згідно з анкетою-заявою, підписаною ОСОБА_1 13.11.2013р., позивач погодився на укладення договору та з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку. При розгляді справи № 234/10791/18, Слов`янським міськрайонним судом досліджена надана банком анкета-заява від 13.11.2013 року, з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви вбачається, що останній висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає з наявності моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювача шкоди. Таким чином, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є чотири вищеописані складові. Зазначає, що є незрозумілим, якими фактичними даними підтверджуються вказані страждання та як вони впливають на життя позивача, який причинний зв`язок між діями банка і переживаннями позивача. В позовній заяві відсутні підтвердження факту спричинення позивачу моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони спричинені, відсутні факти, які це підтверджують, а також докази погіршення стану здоров`я та підтвердження морального страждання позивача, з чого при цьому він виходить при визначенні саме такого розміру моральної шкоди. Вимоги позивача щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними і необґрунтованими, в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2019 року №243/10791/18 частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 13.11.2013 року в сумі 322,33 грн. та судовий збір в сумі 15,20 грн.

Так, позивач в позовній заяві, зокрема, просить суд визнати порушення відповідачем його прав як споживача при укладанні кредитного договору шляхом включення до кредитного договору несправедливих умов відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на вищевказане рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2019 року №243/10791/18, вважаючи, що вказаним рішенням встановлено порушення АТ КБ «ПриватБанк» прав позивача як споживача фінансових послуг.

Проте, суд не може погодитися з такою позицією позивача, оскільки позовні вимоги зводяться до встановлення факту несправедливості певних умов кредитного договору. Спірного кредитного договору позивачем суду надано не було. Зазначеним судовим рішенням, на яке позивач посилається як на обґрунтування своїх вимог, умови кредитного договору несправедливими не визнавались, вказаним рішенням було стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором, при розгляді тієї справи ОСОБА_1 зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору або окремих його положень не подавалось, рішення по справі набуло законної сили.

Як передбачено ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Законом гарантована позивачеві реальна процесуальна можливість надати всі необхідні докази на підтвердження заявленого позову.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України встановлює, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Таким чином, суд зазначає, що без безпосереднього дослідження умов кредитного договору неможливо встановити справедливість або несправедливість його окремих умов, тому вважає, що позивачем надані неналежні докази у справі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо порушення прав позивача як споживача фінансових послуг. Крім того, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки ця вимога є похідною від попередньої позовної вимоги.

Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог за їхньою недоведеністю, що не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з вимогами на підставі нових доказів, які є іншою підставою позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлений 09 червня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова