Справа № 715/2690/19
Провадження № 2/715/66/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є її колишнім чоловіком, з яким шлюб розірвано рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08.09.2017 року.

Посилається на те, що проживання відповідача у вказаному будинку порушує її права, як власника, в тому числі перешкоджає повноцінно користуватися своєю власністю. В тому числі вказувала на те, що відповідач не несе витрат по утриманню будинку, систематично порушує правила співжиття. При цьому посилалася на те, що відповідач має у власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що відповідач вселився до житлового будинку в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув права користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом, а тому на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України, просила суд усунути перешкоди у користуванні її житловим будинком, визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселити його із займаного ним приміщення.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги позивачки є безпідставними. При цьому посилався на те, що він вселився у спірний будинок в 1995 році на законних підставах, так як зареєстрував шлюб із позивачкою і з того часу там проживає. Вказував на те, що має право на проживання у сказаному будинку, як член сім`ї власника житлового будинку, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житлом немає. При цьому посилався на те, що виселення його із житла є втручанням у його право на житло.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позовній заяві та просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із оголошеним карантином в державі.

Разом з тим, суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності відповідача та його представника, оскільки, справа перебуває в провадженні суду з грудня 2019 року, за час розгляду справи неодноразово слухання у справі відкладалося за клопотанням відповідача та його представника. По справі проводилося підготовче провадження, відповідач надав відзив на позовну заяву, тобто, судом надано можливість відповідачу скористатися його процесуальними правами, а подальше відкладення розгляду справи буде порушувати право позивача на справедливий суд в продовж розумного строку в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВКА/ 034501 від 14.11.2007 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно№ 189386958 від 19.11.2019 року.

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 також має у власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 189390112 від 19.11.2019 року. Підстава виникнення права власності договір дарування ВМВ/092022 від 16.02.2009 року.

Встановлено, що відповідач вселився у спірне майно у 1995 році, після реєстрації шлюбу із позивачкою.

Також встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року шлюб між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 розірвано.

Згідно довідки Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 18.11.2019 року № 2590 в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Згідно з частиною першою статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Встановлено, що відповідач вселивсь у спірне майно в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом в становлено, що відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Суд вважає, що посилання відповідача про недоведеність обставин, з якими законодавець пов`язує припинення права користування спірним житлом на підставі статей 64, 156 ЖК України, статті 405 ЦК України безпідставними, так як ці норми на спірні правовідносини не поширюються.

Безпідставним є також посилання відповідача на те, що позовні вимоги по факту є втручанням у його право на житло у розумінні положень ст. 8 Конвенції, оскільки під час розгляду справи встановлено, що відповідач має у власності житловий будинок з господарськими будівлями, а тому не буде покладати надмірний тягар на відповідача.

Отже, враховуючи те, що відповідач будучи членом сім`ї позивача набув сервітутного права користування цим житлом за фактом набуття статусу члена його сім`ї, після припинення шлюбу не є членом сім`ї позивача, при цьому судом враховано те, що останній має власне житло, тому суд приходить до висновку, що право відповідача на користування спірною квартирою підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 49, 81, 89, 110, 141, 206, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 травня 2020 року.

Суддя