Справа № 658/2624/19
(провадження № 2/658/166/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого- судді Подіновської Г.В.

за участю секретарів: Марчук В.І., Яковлєвої А.В.,

представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про скасування державного акту на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги вмотивовано тим, що позивач ОСОБА_3 є власницею нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.10.2000 року, зареєстрованого товарною біржею «Ізумруд» за № 6466, відповідач ОСОБА_4 відчужила позивачу домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.01.2006 року договір купівлі-продажу домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 10.10.2000 року, зареєстрований товарною біржею «Ізумруд» за № 6466 між позивачем та відповідачем, визнано дійсним, а також визнано за позивачем право власності на зазначене домоволодіння. Під час проведення процедури приватизації земельної ділянки під належним позивачу житловим будинком їй стало відомо, що колишнім власником будинку було оформлено у власність вищевказану земельну ділянку і державний акт на землю відповідачем було отримано вже коли вона продала будинок.

Просить скасувати державний акт на право приватної власності на землю.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.10.2000 року, зареєстрованого товарною біржею «Ізумруд» за № 6466, відповідач ОСОБА_4 відчужила позивачу ОСОБА_3 домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.01.2006 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 (а.с. 8. 9, 12).

Під час проведення процедури приватизації земельної ділянки під належним позивачу житловим будинком їй стало відомо, що колишнім власником будинку було оформлено у власність вищевказану земельну ділянку і державний акт на землю відповідачем було отримано вже коли вона продала будинок.

Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Каховському районі Міськрайонного управління у Каховському районі та м. Новій Каховці Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Растопірової А.В. за № РВ-019 від 21.03.2019 року позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з тих підстав, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-№ 038693 за № 882, який видано ОСОБА_4 вже після відчуження зазначеного майна позивачу, а саме 13.10.2000 року (а.с. 6).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За приписами ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача вимоги підлягають задоволенню, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-№ 038693 за № 882, зареєстрований за відповідачем, створює перешкоди позивачу реалізувати своє право власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , а саме приватизувати земельну ділянку, на якій воно знаходиться.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 377, 391 ЦК України, ст.ст. 120, 152 ЗК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про скасування державного акту на право приватної власності на землю - задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV - № 038693, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 882 від 13.10.2000 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г. В. Подіновська