Справа № 305/1961/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сойми Івана Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 28 березня 2019 року (у складі судді Марусяк М.О.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кредитні ініціативи» (надалі Товариство) звернулося до суду з позовом у жовтні 2018 р.

Просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму 211 244,68 грн., яка складається із 98 181,09 грн. заборгованості за кредитом, і 113 063,59 грн. заборгованості по відсотках, і вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указало, що 04.04.2008 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є Товариство) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 540, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 180 000 грн.

Натомість, відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором і додатком №1.

Кредитор виконав узяті на себе зобов`язання і надав позичальнику кредит у сумі 180 000 грн. У свою чергу, позичальник неналежно виконує узяті на себе зобов`язання, унаслідок чого станом на 30.08.2018 р. утворилася прострочена заборгованість, яка складається із: 98 181,09 грн. заборгованість за кредитом і 113 063,59 грн. заборгованість по відсотках.

Рішенням Рахівського районного суду від 28.03.2019 р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за договором про іпотечний кредит № 540 від 04.04.2008 р. у розмірі 211244,68 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 98181,09 грн., заборгованості по відсотках 113063,59 грн., і 3168,67 грн. у відшкодування судового збору.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивач не надав суду оригінал договору про відступлення прав за договором про іпотечний кредит;

-відповідач не підписував кредитний договір;

-відповідач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні з приводу підробки офіційного документа.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_1 04 квітня 2008 р. був укладений Договір про іпотечний кредит №540, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 180 000 грн. зі сплатою 18,5 % річних,із кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 03 квітня 2018 р., а відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати кредитні кошти, платню за користування кредитом у визначені кредитним договором терміни згідно з графіком погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до п.2.5 Договору, кредит надавався позичальнику для придбання ним у власність нерухомості будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 93,34 кв. м, житловою площею - 52,29 кв. м.

Із метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, банк і відповідач уклали Іпотечний договір № 540 від 07.04.2008 р., відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 93,34 кв. м, житловою площею - 52,29 кв. м. Сторони оцінили вказаний предмет іпотеки в 211 800 грн.

17 грудня 2012 року, між Товариством і Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги та договір про передачу права за договорами забезпечення.

Відповідно до п.2.1, 2.2 договору первинний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель, внаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань.

Відповідач узяті на себе зобов`язання, що виникли з умов договору про іпотечний кредит № 540 від 04 квітня 2008 р., не виконував, унаслідок чого 01.07.2013 р.Товариство звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Рахівського районного суду від 24 червня 2014 р. у справі №305/1360/13-ц, яке набрало законної сили 30 жовтня 2014 р., позов було задоволено: в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 540 від 04.04.2008 р. у сумі 99612,51 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами (сарай, вбиральня), № НОМЕР_1 , що в с. Білин Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 93,34 кв. м, житловою площею - 52,29 кв. м., який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки мана під час проведення виконавчих дій.

На виконанні Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебувало виконавче провадження за №51865035 із примусового виконання виконавчого листа №305/1360/13-ц, виданого 18.11.2014 р. Рахівським районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 540 від 04.04.2008 р. у сумі 99612,51 грн., а саме на житловий будинок з надвірними спорудами (сарай, вбиральня), № НОМЕР_1 , що в с. Білин Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 93,34 кв. м, житловою площею - 52,29 кв. м., що належить ОСОБА_1 .. Однак, проведення електронних торгів з реалізації указаного будинку не відбулося, що підтверджується протоколом №292934 від 25.10.2017 р. На підставі листа стягувача від 31.10.2017 р., яким Товариство відмовилося залишити за собою нереалізоване майно боржника, виконавчий лист №305/1360/13-ц від 18.11.2014 р. повернутостягувачу.

Відтак, рішення Рахівського районного суду від 24 червня 2014 р. у справі №305/1360/13-ц не виконане, іпотечне майно не реалізоване, відповідно не погашені вимоги кредитора за Договором про іпотечний кредит № 540 від 04.04.2008 р. за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про іпотечний кредит № 540 від 04.04.2008 р., укладеного між сторонами, станом на 30.08.2018 р., заборгованість відповідача всього склала 211 244,68 грн., яка складається із: 98 181,09 грн. заборгованості за кредитом,і 113 063,59 грн. - заборгованості по відсотках.

Вимог про повернення кредиту та процентів у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору відповідач проігнорував.

Натомість, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що заборгованість за договором про іпотечний кредит № 540 від 04.04.2008 р. погашена.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк встановлений договором чи законом (ч.1 ст.612 ЦК).

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 1054 і ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими та недоведеними.

Зокрема, довід апеляційної скарги про те, що позивач не надав суду оригінал договору про відступлення прав за договором про іпотечний кредит, не впливає на правильність вирішення судом першої інстанції спору, оскільки в матеріалах наявні всі належні та допустимі докази у підтвердження переходу прав за кредитним та іпотечним договором від Банку до Товариства.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідач не підписував кредитний договір, не заслуговує на увагу, оскільки такий не відповідає матеріалам справи.

Судом першої інстанції надано належну правову оцінку висновку експерта.

Так, згідно з висновком експерта №15/776 від 15.04.2014 р. підписи від мені ОСОБА_1 в графах «Позичальник» у договорі про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №540 від 04.04.2008 р., виконані не ОСОБА_2 .

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги цей висновок, оскільки згідно з рішенням Рахівського районного суду від 24 червня 2014 р. у справі № 305/1360/13-ц, яке в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення цих правовідносин, договором про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 540 від 04.04.2008 р., передбачено внесення змін до кредитного договору лише в частині зміненого найменування банку та його реквізитів.

Тобто, договором про внесення змін та доповнень, по якому проведено експертизу, не було передбачено внесення змін до кредитного договору, які б стосувалися предмета самого кредитного договору, умов та правил кредитування, прав та обов`язків сторін, тобто не внесено зміни, які змінюють суть і характер кредитного зобов`язання між сторонами.

Відповідачем не спростовано вказаних висновків, відтак підстав сумніватися у їх правильності та законності у колегії суддів не має.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні з приводу підробки офіційного документа не має преюдиційного значення для вирішення спору.

Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів у спростування доводів Банку та на підтвердження своєї правової позиції.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Сойми Івана Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Рахівського районного суду від 28 березня 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 19 червня 2020 р.

Судді: