Справа №431/2138/20
Провадження №2-з/431/13/20
У Х В А Л А

03 червня 2020 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Кудрявцев І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою про забезпечення позову, в якій посилалась на те, що 10.07.1999р. між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, за час перебування у шлюбі спільними зусиллями та за спільні кошти 30.01.2020р. ними було придбано автомобіль Фольксваген держ№ НОМЕР_1 вартістю 9700 доларів США, що еквівалентно 241 045грн., на даний час вона має намір звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу і поділ спільного майна, вважала що ОСОБА_2 не має наміру ділити вказаний автомобіль або компенсувати його вартість та в подальшому продати спільний автомобіль без її згоди, що унеможливить виконання рішення суду про поділ майна, придбання автомобіля було оформлено не належним чином, не було здійснено укладення договору купівлі-продажу, а було здійснено правочин видачі довіреності на автомобіль з правом його продажу що на її думку приховує правочин купівлі-продажу, вона має намір подати позов до ОСОБА_2 та власника автомобіля на якого здійснено реєстрацію автомобіля про визнання правочину удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним та встановлення права власності на вказаний автомобіль, вважала що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_2 відчужити спільний автомобіль. У зв`язку з чим просила забезпечити позов накладенням арешту на автомобіль Volkswagen (Фольксваген) сірого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 та забезпечити позов забороною вчиняти дії з відчуження та передачі права на відчуження вказаного автомобіля будь-яким іншим особам. На підтвердження викладених обставин до заяви додано копію свідоцтва про шлюб та фотографію автомобіля.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України заяву розглянуто без повідомлення учасників справи.

Стаття 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії; пунктом 4 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено вид забезпечення позову як заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи неповинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи положення ч.3 ст.150 ЦПК України і роз`яснення у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», приймаючи до уваги, що з наданих заявником доказів копії свідоцтва про шлюб та фотографії автомобіля, неможливо встановити що автомобіль взагалі належить або підлягає передачі ОСОБА_2 або їй, а не іншій особі, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні даної заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя І.В. Кудрявцев