03.08.2020 Справа № 363/136/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення,

встановив:

представник позивача звернувся до суду з позовом, посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань по сплаті коштів за надані комунальні послуги за централізоване опалення, водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим, просить стягнути з неї заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 20 502 грн. 22 коп. та судові витрати.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач подав суду заяву про визнання позову, просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, які надаються Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» в квартирі АДРЕСА_1 .

11 лютого 2011 року між ВРКП "Вишгородтепломережа" та ОСОБА_1 укладено договір № 0270800 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення.

З довідки ВРКП «Вишгородтепломережа» вбачається, що розмір заборгованості відповідача за надані послуги з холодного водопостачання та водовідведення за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року, становить 2 058 грн. 88 коп. та сумнівів у суду не викликає

Розмір заборгованості відповідача за надані послуги з централізованого опалення у вказаній квартирі за період з грудня 2016 року по серпень 2019 року складає 18 443 грн. 34 коп., що також сумнівів у суду не викликає.

Відповідно до ст. 67 ЖК України власник зобов`язаний оплачувати комунальні послуги і несе відповідальність за зобов`язання, що випливають із права користування житлом.

Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, встановлено, що власники та наймачі квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідач є споживачем комунальних послуг на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», як така, що їх отримує, а тому відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону має їх своєчасно оплачувати.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач здійснює функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі.

Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає перелік житлово-комунальних послуг: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до норм ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отримані комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг» розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюються споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади та на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії.

Згідно норм ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд

Станом на серпень 2019 року сума заборгованості ОСОБА_1 , за отримані комунальні послуги складає 20 502 грн. 22 коп., з яких 18 443 грн. 34 коп. борг за отримані послуги з централізованого опалення, а 2 058 грн. 88 коп. борг за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується бухгалтерськими документами. Відповідач не вжив жодних заходів щодо оплати цієї заборгованості.

Відповідачем порушено встановлені зобов`язання по оплаті наданих комунальних послуг, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винних осіб, який має сплатити суму боргу, про яку просить позивач.

Обставини того, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за комунальні послуги визнані відповідачем в повному обсязі, а тому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З огляду на зазначені правовідносини судом виявлено цивільне право позивача на примусове виконання грошового зобов`язання.

Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід стягнути з відповідачки.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВРКП «Вишгородтепломережа» суму заборгованості за опалення в розмірі 20 502 грн. 22 коп., а також судовий збір в розмірі 1 921 грн., а всього 22 423 (двадцять дві тисячі чотириста двадцять три) грн. 22 (двадцять дві) коп.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа», знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_2 .

Суддя