ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року

м.Суми

Справа №587/2611/19

Номер провадження 22-ц/816/1256/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2020 року у складі судді Степаненка О.А., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

09 грудня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18161 грн 08 коп.

Вимоги мотивовано тим, що за умовами укладеної банком та ОСОБА_1 30 січня 2015 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, останній отримав 6056,18 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згоду на те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком кредитний договір, відповідач посвідчив своїм підписом у заяві. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 13 листопада 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 18161 грн 08 коп, з яких: 5083 грн 03 коп - заборгованість за кредитом, 4218 грн 97 коп - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7874 грн 64 коп - заборгованість за пенею, 984 грн 44 коп - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Заочним рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 5083 грн 03 коп заборгованості та 537 грн 66 коп судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в частині стягнення відсотків, оскільки користуючись кредитним лімітом у вигляді поновлювальної кредитної лінії після сплати кредитних коштів, позичальник може знову ними користуватися.

Вказує, що правовідносин між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем виникли на підставі договору приєднання і надана банком анкета-заява, особисто підписана відповідачем, є належним та достатнім доказом надання ним згоди на укладення кредитного договору на таких умовах. Відсутність підпису боржника на відповідних Умовах та Правилах не свідчать про не ознайомлення з ними чи не укладення договору.

Доводить, що кредитний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви та у формі складення єдиного документу - Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 30 січня 2015 року, у яких визначено умови щодо розміру та порядку нарахування процентів і штрафних санкцій, що є складовою частиною кредитного договору, та на яку банк посилався як на одну з підстав позову.

Вважає безпідставним посилання в рішенні суду на правовий висновок Великої Палати Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), так як він стосується інших правовідносин та зроблений за інших обставин справи. Тоді як у даній справі, підписавши анкету-заяву, довідку про умови кредитування та Генеральну угоду позичальник ознайомився та погодився з викладеними у них основними умовами договору.

Зазначає, що відповідачем особисто підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначено основні умови кредитування, у тому числі, базова відсоткова ставка за користування кредитом, пеня та штрафи. Дії з користування кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості за кредитом та згоду з умовами кредитування, а розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, який відповідачем не оскаржується. Відмова у задоволенні позову в частині стягнення на користь банку всіх сум, вказаних у розрахунку заборгованості за кредитним договором, який є належним та допустимим доказом по справі, призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, порушує стабільність банку.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач до апеляційного суду не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку 20 вересня 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (а.с. 8).

30 січня 2015 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 6056 грн 18 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 24 місяця, по 31 січня 2017 року (а.с. 9).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір.

Згідно з розрахунком, наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 13 листопада 2019 року розмір заборгованості становить 18161,08 грн, з яких: 5083 грн 03 коп - заборгованість за кредитом, 4218 грн 97 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7874 грн 64 коп - заборгованість за пенею, 984 грн 44 коп - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 7).

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг містять терміни та поняття, умови обслуговування, обов`язки банку та клієнта права клієнта, відповідальність сторін та інші умови (а.с. 10-33).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, пенею та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі та не узгоджено у письмовій формі (не зазначено в анкеті-заяві) ціну договору у формі сплати відсотків за користування кредитом, їх розміру, та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а надані банком витяги з Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів не підписані відповідачем, тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору, їх зміст неодноразово змінювався за період виникнення спірних правовідносин і до позову могла бути надана найбільш сприятлива для позивача редакція.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи 20 вересня 2011 року ОСОБА_1 заповнив і підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони становлять між ними договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився у письмовому вигляді і погодився, що підтвердив своїм підписом у Заяві.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штраф за несвоєчасну сплату кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 30 січня 2015 року, посилався, на положення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 30 січня 2015 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифи банку, як невід`ємні частини спірного договору.

У наданому банком на підтвердження своїх позовних вимог Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затвердженому Наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови, однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У подальшому розмір відсотків за користування кредитом, порядок їх нарахування та сплати було обумовлено сторонами у Розділі 2 «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт» Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 30 січня 2015 року, яка підписана відповідачем та є належним доказом наявності у нього обов`язку по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

У п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н 30 січня 2015 року сторони дійшли згоди, що відповідно до ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше чим на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 984,44 грн.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті платежів на погашення кредиту. В той же час, за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 984 грн 44 коп, а вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», як на підставу для стягнення відсотків за користування кредитом та штрафів за порушення зобов`язань, оскільки позивач у позовній заяві на такий доказ не посилався, суду не надавав і відповідно, така довідка не була предметом дослідження у суді першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що сплата відсотків, штрафів, пені передбачена довідкою про умови кредитування, в силу положень ч. ч. 3, 6 ст. 367 ЦПК України, знаходяться поза межами розгляду справи апеляційним судом.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу, з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог та зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні апеляційної скарги на 40 % (5203,41 грн (сума задоволених апеляційних вимог) х 100% : 13078,05 грн (сума заявлених апеляційних вимог)) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 1152 грн 60 коп (2881,50 грн х 40% : 100%) судового збору за апеляційний перегляд справи та при частковому задоволенні позову на 56,64% (10283,44 грн (сума задоволених вимог) х 100% : 18161,08 грн (ціна позову)), із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 1088,05 грн (1921 грн х 56,64% : 100%) фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом і штрафу та прийняти постанову.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом та штрафу за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н 30 січня 2015 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 4218 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) гривень 97 копійок заборгованості по відсотках за користування кредитом, та штраф 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 44 копійки відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н 30 січня 2015 року, а всього 5203 (п`ять тисяч двісті три) гривні 41 копійку.

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені відмовити.

Заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1088 (одну тисячу вісімдесят вісім) гривень 05 копійок компенсації судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві ) гривень 60 копійок компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук