Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"04" серпня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська» про стягнення заборгованості (викупної суми) за договором добровільного страхування життя,

У С Т А Н О В И Л А:

У червні 2020 року позивач, через свого представника - адвоката Бут С.М., звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська» (далі за тестом - ТДВ «СК «Іллічівська») про стягнення заборгованості (викупної суми) за договором добровільного страхування життя. Позов обґрунтовує тим, що 17.10.2008 року ним укладено з відповідачем договір страхування життя №МФ.013130.02 по програмі страхування «КАПІТАЛ-ПЛЮС» із терміном дії з 01.12.2008 року по 30.11.2018 року (поліс страхування життя № АВ 0001302 ), за яким усі належні страхові платежі позивачем сплачені. 30.11.2018 року термін дії вказаного договору закінчився, до сплати відповідачем підлягає страхова виплата, у зв`язку з чим 18.01.2019 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, однак листом ТДВ «СК «Іллічівська» від 18.01.2020 року його повідомлено про неможливість здійснення такої виплати у зв`язку із відсутністю об`єктивної можливості провести розрахунок через блокування банківських рахунків товариства. Таким чином договір страхування життя відповідач не виконав та не сплатив страхове відшкодування. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором добровільного страхування життя №МФ.013130.02 від 17.10.2008 року в розмірі 107667 грн., у тому числі сума боргу - 93672,90 грн., неустойка 4% річних - 4989 грн., інфляційні збитки - 5263,37 грн. та 3% річних - 3741,48 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бут С.М., який діє на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року та ордеру серії ДН №005016 від 09.06.2020 року, у судове засідання не з`явилися, надав заяви, згідно яких позов підтримують та просять його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, не заперечували проти заочного вирішення справи.

Представник відповідача ТДВ «СК «Іллічівська» у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки представник відповідача, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2008 року між ОСОБА_1 та відповідачем Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Іллічівська» було укладено договір страхування життя №МФ.013130.02 за програмою страхування «КАПІТАЛ-ПЛЮС (02)», згідно з правилами добровільного страхування життя №2 зі Страхувальником (він же застрахована особа), про що страховиком було видано поліс страхування життя № АВ 0001302 .

Відповідно Полісу страхування життя № АВ 0001302, згідно умов вищевказаного договору страхування: застрахованою особою є ОСОБА_1 ; страхові випадки - Дожиття застрахованою особою до закінчення терміну дії цієї Програми, вказаного в індивідуальній частині договору; Смерть застрахованої особи або встановлення їй 1-ої групи Інвалідності, протягом цього терміну; дата початку дії договору - 01.12.2008 року; строк дії договору - 10 років; валюта страхування за договором - гривня; розмір страхової суми - 81090,00 грн.; розмір страхових платежів - 800 грн.; страховий тариф - 11,85%.

Зазначене також підтверджується Страховим сертифікатом №МФ.19/13177.02 від 14.11.2008 року.

Позивачем ОСОБА_1 в період з 01.12.2008 року по 31.10.2018 року було сплачено всі страхові платежі, що підтверджене позивачем.

Додаткових умов та договорів між сторонами укладено не було.

18.01.2019 року позивачем було надано на ім`я директора ТДВ «СК «Іллічівська» заяву з проханням здійснити йому страхову виплату за страховим ризиком «Дожиття», згідно умов договору страхування життя №МФ.013130.02 від 17.10.2008 року.

Листом за вих.№01 від 18.01.2020 року за підписом директору ТДВ «СК «Іллічівська» Бобровника А.С., позивача повідомлено про неможливість здійснення такої виплати у зв`язку із відсутністю об`єктивної можливості провести розрахунок через блокування банківських рахунків товариства.

Відповідно до частини першої статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно частини шостої статті 6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 997 ЦК України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Положеннями частини другої вказаної статті ЦК України визначено, що страхувальник або страховик може відмовитися від договору страхування в інших випадках, встановлених договором.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про страхування», дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування.

Як вбачається з викладених вище положень законодавства та умов договору страхування, підставою для виплати викупної суми, є дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування життя.

Аналогічна позиція викладена постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року у справі №761/39082/16-ц.

Позивачем надано розрахунок суми боргу - 93672,90 грн., неустойки 4% річних - 4989 грн., інфляційних збитків - 5263,37 грн. та 3% річних - 3741,48 грн., який відповідач не спростував, та з яким суд погоджується.

Представник відповідача - ТДВ «СК «Іллічівська», не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, доказування належного виконання ним регламентованого Законом порядку дій з виплати страхового відшкодування, а отже його не оспорює встановленого розміру матеріальної шкоди і підстав для її стягнення.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з ТДВ «СК «Іллічівська» на користь позивача суму заборгованості підтверджену письмовими матеріалами справи.

Вирішуючи питання про розподіл понесених сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору та його вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 979, 982, 997 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська» про стягнення заборгованості (викупної суми) за договором добровільного страхування життя - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська» (87500, м.Маріуполь, пр.Нікопольський, 54, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за договором страхування життя №МФ.013130.02 від 17.10.2008 року в розмірі 107667 грн. (сто сім тисяч шістсот шістдесят сім гривень).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська» (87500, м.Маріуполь, пр.Нікопольський, 54, ) судовий збір у розмірі 1076,67 грн. на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт