У х в а л а

05 червня 2020 року

м. Київ

справа № 750/8213/19

провадження № 61-8020 ск 20

Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ :

У липні 2019 року акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі - АТ «Облтеплокомуненерго») звернулося до суду з зазначеним вище позовом.

Свій позов АТ «Облтеплокомуненерго» обґрунтовувало тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення згідно із договором, що оформлено на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 630. АТ «Облтеплокомуненерго» зазначає, що ОСОБА_1 не здійснював оплату за надані йому послуги. В результаті чого виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 12 390 грн 33 коп. у період з 01 грудня 2015 року по 01травня 2019 року.

Враховуючи викладене, АТ «Облтеплокомуненерго» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 12 390 грн 33 коп.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище зустрічним позовом

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , послуги з опалення надає АТ «Облтеплокомуненерго». У період з жовтня 2016 року по листопад 2018 року постачання централізованого опалення в зазначеній квартирі ОСОБА_1 взагалі не здійснювалося, постачальником було закрито, й опломбовано запірний вентиль на вузлі вводу теплоносія, але АТ «Облтеплокомуненерго» здійснювало нарахування як за надані послуги, які фактично не надавалися. ОСОБА_1 наголошував на тому, що нарахування йому заборгованості за централізоване опалення, є незаконним. Крім того, ОСОБА_1 сплатив суму боргу у розмірі 2 684 грн 19 коп., які АТ «Облтеплокомуненерго» не були враховані.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії АТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування заборгованості з централізованого опалення; зобов`язати АТ «Облтеплокомуненерго» врахувати за абонентським рахунком № НОМЕР_1 грошові кошти які були попередньо сплачені; визнати відсутність заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та зобов`язати АТ «Облтеплокомуненерго» скасувати незаконне нарахування за послуги з централізованого опалення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, відмовлено у задоволені позову АТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Облтеплокомуненерго» про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано неправомірними дії АТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування заборгованості за абонентським рахунком № НОМЕР_1 у період з 01 грудня 2013 року по 25 січня 2019 року в розмірі 12 628 грн 64 коп.

Зобов`язано АТ «Облтеплокомуненерго» врахувати грошові кошти, що сплачені за абонентським рахунком № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від 25 лютого 2019 року у розмірі 571 грн 16 коп.; від 03 травня 2019 року у розмірі 863 грн.; від 31 січня 2019 року у розмірі 1167 грн 49 коп.; від 19 квітня 2017 року у розмірі 82 грн 54 коп., на рахунок АТ «Облтеплокомуненерго» станом на 30 квітня 2019 року.

Визнано відсутність заборгованості за надані послуги з теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1 , за абонентським рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 12 390 грн 33 коп., перед АТ «Облтеплокомуненерго» станом на 30 квітня 2019 року.

Зобов`язано АТ «Облтеплокомуненерго» скасувати незаконно нараховану заборгованість за послуги з теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1 за абонентським рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 12 390 грн 33 коп., станом на 30 квітня 2019 року шляхом проведення відповідного коригування за абонентським рахунком № НОМЕР_1 у сторону зменшення заборгованості на 12 390 грн 33 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У травні 2020 року АТ «Облтеплокомуненерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить суд судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Облтеплокомуненерго» задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, в частині позову АТ «Облтеплокомуненерго» оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Так у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 102 грн.

Ціна позову у справі становить 12 390 грн 33 коп. яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200), тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Отже, зазначена справа в частині первісного позову АТ «Облтеплокомуненерго» є малозначною у силу вимог закону.

Крім того, в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 . Верховний Суд також відмовляє у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_1 у даній справі є зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, зустрічні вимоги у цій справі є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа у частині зустрічних вимог є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ, зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18), які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Проте, наведені заявником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у справі не дають підстав для висновків про те, що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки наведені мотиви самі по собі не можуть бути підставою, що підпадає під дію підпунктів а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, інших мотивувань касаційна скарга не містить.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Облтеплокомуненерго» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтею 274, статтями 175, 176 пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара