ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року

м. Черкаси

справа № 712/9315/18 провадження № 22-ц/821/979/20 категорія 304000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «ВТБ Банк»
відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Пироженко В.Д., повний текст рішення виготовлено 11 березня 2020 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

У серпні 2018 року АТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20 квітня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір-Заяву № 620255 на оформлення пакету послуг «Привілей», згідно умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок НОМЕР_1 в гривнях, а також встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 5 000 грн., який згодом збільшено до 120 000 грн.

Процентна ставка за встановленим кредитним лімітом на момент укладення договору складала 36 %. Картковий рахунок обслуговується в рамках тарифного плану «Привілей».

Позивач свої зобов`язання, передбачені Договором виконав належним чином, що підтверджується випискою з поточного карткового рахунку відповідача.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав.

20 квітня 2018 року на адресу відповідача направлена Вимога № 2692/1 щодо негайного погашення заборгованості перед банком.

Зазначена вимога залишилась не виконана і станом на 07 червня 2018 року ОСОБА_1 мала заборгованість перед банком в розмірі 134 311 грн. 63 коп., яка складається з наступного:

-120 000 грн. сума простроченого ліміту кредитування;

-946 грн. 88 коп. сума відсотків за прострочений кредит з 30 травня 2018 року по 07 червня 2018 року;

-13 364 грн. 75 коп. сума прострочених відсотків за кредит з 30 січня 2018 року по 29 травня 2018 року.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по Заяві-Договору № 620255 на оформлення пакету послуг «Привілей» від 20 квітня 2011 року в розмірі 134 311 грн. 63 коп. та стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 014 грн. 67 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року позовні вимоги АТ «ВТБ Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ВТБ Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 134 311 грн. 63 коп. та судові витрати 2 014 грн. 67 коп., а всього 136 326 грн. 30 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони по справі уклали 20 квітня 2011 року між собою Договір-Заяву № 620255 на оформлення пакету послуг «Привілей», згідно умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок НОМЕР_1 в гривнях, а також встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 50 000 грн., який згодом збільшено до 120 000 грн.

Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання порушив, що призвело до простроченої заборгованості за кредитним договором.

Судом було досліджено розрахунок заборгованості, надано йому оцінку та визнано його таким, що відповідає вимогам укладеного договору.

Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_1 до 26 січня 2018 року користувалась кредитним лімітом та сплачувала щомісячні платежі, а тому строк для звернення до суду з позовними вимогами позивачем не пропущено.

Дослідивши матеріали справи, суд мотивував свої висновки тим, що позивач повністю довів обґрунтованість заявлених позовних вимог, що стало підставою для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно Анкети-Заяви від 12 квітня 2011 року у рядку сума кредиту зазначено 50 000 грн. у рядку «Строк міс.» зазначено «12»
Через два дні, на підставі Анкети-Заяви від 12 квітня 2011 року позивачем було прийнято рішення відповідальної особи-члена правління № 276 від 14 квітня 2011 року про надання кредиту позичальнику.
Лише після заповнення Анкети-Заяви від 12 квітня 2011 року та прийняття на її підставі рішення від 14 квітня 2011 року позивачем було випущено, а відповідачем отримано кредитну картку. В договорі від 20 квітня 2011 року зазначено строк дії кредитної картки, а саме до 04.2012 року, тобто 12 місяців.
Отже, із вищевказаного вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір (зобов`язання), згідно якого позивач надає кредит на суму 50 000 грн. строком на 12 місяців, а відповідач користується цим кредитом та зобов`язується його повернути у визначений строк.
На думку ОСОБА_1 , розглядаючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що останнім днем виконання зобов`язання було 20 квітня 2012 року. Згідно виписки по рахунку, яку надав позивач вбачається, що починаючи з 20 квітня 2011 року по 20 квітня 2012 року включно відповідач як користувався грошовими коштами (кредитом) наданими позивачем так і розраховувався за надані грошові кошти відраховуючи всі передбачені договором від 20 квітня 2011 року обов`язкові платежі.
Станом на 20 квітня 2012 року відповідач повністю розрахувався по договору від 20 квітня 2011 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголосила, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що позивачем не надано до суду жодного належного доказу , який би вказував на продовження строку кредитування по договору від 20 квітня 2011 року або який би вказував на продовження строку виконання зобов`язань по договору від 20 квітня 2011 року.
Крім того, позивач не надав суду жодного доказу того, що по договору від 20 квітня 2011 року позивачем видавалися інші кредитні карточки, які було отримано відповідачем та жодних доказів, які б підтверджували, що відповідачу було змінено кредитний ліміт з 50 000 грн. до 120 000 грн.
Також, суд першої інстанції порушив норми процесуального права під час розгляду справи, а саме прийняв до розгляду докази, які були подані не у встановлений законом строк, а позивач не обґрунтував неможливість їх подання у встановлений ч. 2 ст. 83 ЦПК України строк.
ОСОБА_1 заперечує проти доказів, використаних судом першої інстанції (додаткових доказів), оскільки їх неправомірне доручення до матеріалів справи та використання під час ухвалення судом рішення по справі порушує принципи цивільного процесуального права, визначені у ч. 3 ст. 2 ЦПК України, зокрема: верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальності сторін, диспозитивності.
Також, ОСОБА_1 вказала, що строк виконання зобов`язань за договором від 20 квітня 2011 року закінчився 20 квітня 2012 року.
Починаючи з 21 квітня 2012 року у разі порушення відповідачем зобов`язання по договору від 20 квітня 2011 року у позивача виникало право на судовий захист порушеного права.
Позов був пред`явлений до суду 02 серпня 2018 року, тобто через 6 років 3 місяці 11 днів з дня порушення зобов`язання по договору від 20 квітня 2011 року. Представник відповідача заявляв суду клопотання про застосування строку позовної давності, однак суд безпідставно таку заяву не задовольнив.
Оскільки суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а ті обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими є недоведеними ОСОБА_1 вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від АТ «ВТБ Банк» зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і такими, що не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
АТ «ВТБ Банк» зазначив, що відповідач підписуючи умови Заяви-Договору № 620255 від 20 квітня 2011 року підтвердила той факт, що вона ознайомлена з Умовами надання послуги у межах пакета послуг «Привілей»; Умовами надання та використання платіжних карток Visa та MasterCard Platinum; Пам`яткою клієнту (щодо умов надання кредитної лінії); Описом додаткових послуг міжнародних платіжних систем та преміальних карток; Правилами використання сервісних карток; Тарифами банку.
Виходячи із інформації, яка міститься у виписці по рахунку № НОМЕР_1 , яка знаходиться в матеріалах справи, першу трансакцію відповідач зробила 02 червня 2011 року шляхом зняття готівки в сумі 7 000 грн., за яку було знято комісію в сумі 210 грн., що також відображено у виписці. Останню транзакцію по зняттю готівки в сумі 180 грн. з рахунку № НОМЕР_1 відкритому відповідно до умов договору відповідач провела 27 травня 2014 року, що спростовує твердження, викладені у апеляційній скарзі, що останнім днем строку виконання зобов`язання є 20 квітня 2012 року.
Крім того представник АТ «ВТБ Банк» зазначив, що відомості відповідача про те, що сплативши 50 000 грн. 24 квітня 2012 року було повернуто кредит є неповними, оскільки 27 квітня 2012 року відповідач зняла готівку в сумі 77 232 грн., за що з неї стягується комісія в сумі 2 321 грн. 96 коп.
Також у відзиві зазначено, що 23 квітня 2012 року відповідачу було змінено кредитний ліміт з 50 000 грн. до 120 000 грн., чим відповідач і користувався до 06 червня 2014 року. Зміна кредитного ліміту передбачена п.3.2.8 Умов надання та використання платіжних карток Visa та MasterCard Platinum, згідно яких Банк має право змінювати в односторонньому порядку кредитний ліміт.
Відповідач не намагалась визнати Заяву-Договір № 620255 від 20 квітня 2011 року недійсним, не зверталася до Банку зі скаргами, користувалась та сплачувала щомісячні платежі до 26 січня 2018 року, про що сама не заперечувала.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Встановлено, що 20.04.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є АТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_1 було укладено Договір-Заяву № 620255 на оформлення пакету послуг «Привілей», згідно умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок НОМЕР_1 в гривні, а також встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 50000 гривень, який згодом збільшено до 120000 грн., відповідно до п. 8.1.2. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», процентна ставка за встановленим кредитним лімітом на момент укладання договору 36 %.
Картковий рахунок обслуговується в рамках тарифного плану «Привілей».
Заборгованість ОСОБА_1 відповідно до Договору від 20.04.2011 року, згідно розрахунку боргу станом на 07.06.2018 року становить 134311,63 грн., яка складається з наступного: 120000,00 грн. сума простроченого ліміту кредитування; 946,88 грн. сума відсотків за прострочений кредит з 30.05.2018 по 07.06.2018; 13364,75 грн. сума прострочених відсотків за кредит з 30.01.2018 по 29.05.2018.

1.Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до відхилення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості по тілу кредиту, заборгованість по відсотках, пені та штрафів.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20.04.2011 року, АТ «ВТБ Банк» на підтвердження своїх вимог надав Договір-Заяву № 620255 на оформлення пакету послуг «Привілей», згідно умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок НОМЕР_1 в гривні, а також встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 50000 гривень, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом на момент укладання договору 36 %.
Картковий рахунок обслуговується в рамках тарифного плану «Привілей».
Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(ст. 1050 ЦК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заповнила Анкету Заяву на одержання кредитного ліміту на картку у ВАТ ВТБ Банку від 12.04.2011 року (Додаток 4 до Технологічної карти «Розгляд кредитних заявок роздрібного бізнесу з оформленням кредитних карткових продуктів») (а.с. 12-15, Т. 1).

Згідно умов Анкети-Заяви від 12.04.2011 року у рядку «Сума кредиту» зазначено «50 000», у рядку «Строк міс.» зазначено «12» (а.с. 12, Т. 1).

На підставі Анкети-Заяви від 12.04.2011 року позивачем було прийнято Рішення відповідальної особи-члена Правління (ВОП) № 276 від 14.04.2011 року про надання кредиту ОСОБА_1 (а.с. 16, Т. 1).

Рішенням від 14.04.2011 року було ухвалено надати кредит позичальнику, ОСОБА_1 , на умовах: кредитна картка Platinum, особисті потреби, на суму 50 000 грн., строком на 12 місяців, 36,00 %, так як було зазначено в Анкеті-Заяві від 12.04.2011 року (а.с. 16, Т. 1).

Після заповнення Анкети-Заяви від 12.04.2011 року та прийняття на її підставі Рішення від 14.04.2011 року було укладено Договір від 20.04.2011 року.

Згідно Договору від 20.04.2011 року Банком було випущено, а відповідачем отримано кредитну картку № НОМЕР_2 та зазначено строк дії Кредитної картки до 04.2012 року, у рядку «Строк кредитування, місяців» значено «12», також вказано, що «Строк дії кредитного ліміту збігається зі строком дії платіжної картки» (а.с. 9-10, Т. 1).

Отже, як вбачається з вищевикладеного, між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надає кредит позичальнику на суму 50 000, 00 грн. строком на 12 місяців, а позичальник користується кредитом та зобов`язується його повернути у визначений строк.

Разом з тим, повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 15 числа кожного місяця кошти в сумі, що визначна у графіку повернення кредиту, упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Позивач обов`язки за умовами договору від 20.04.2011 року виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Остання зобов`язалася за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 12 місяців до 04.2012 року (до строку дії платіжної карти).

Відповідно до п. 8 Заяви-Договору № 620255 від 20.04.2011 року (далі Договір), укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ВТБ Банк», зазначено що позичальник ознайомлений та згідний з умовами надання послуг у межах пакету послуг «Привілей», умовами надання та використання платіжних карток Viza та MasterCard Platinum, пам`яткою клієнта, описом додаткових послуг міжнародних платіжних систем, правилами використання сервісних карток, тарифами банку, тобто є договором приєднання.
У п. 10 Договору зазначено, що один примірник Заяви-Договору, Умови надання послуг у межах пакета послуг «Привілей», Умови надання та використання платіжних карток Viza та MasterCard Platinum, Пам`ятки клієнту (щодо уникнення проблем при користуванні платіжною карткою), Пам`ятки клієнту (щодо умов надання кредитної лінії), Опису додаткових послуг міжнародних платіжних систем для преміальних карток, Правил використання сервісних карток та Тарифів банку отримав відповідач, про що свідчить його підпис.
Відповідно до п. 2.1.1. Умови надання банком послуг та сервісів в рамках пакету послуг «Привілей» (далі Умови) Банк зобов`язується здійснювати обслуговування Власника рахунку в рамках Пакета послуг «Привілей» відповідно до чинного законодавства України, а також відповідно до умов, правил встановлених для окремих Послуг в рамках Пакета послуг «Привілей», Договору та Тарифа Банку.
Пункт 2.2.1. Умови зазначає, що Банк має право вносити зміни й доповнення в Тарифи змінювати набір Послуг в односторонньому порядку у випадках і порядку, передбачених правилами Банку по окремих банківських послугах у рамках Пакета послуг «Привілей» і Договором.
Правила користування картрахунком та платіжною карткою ВАТ ВТБ Банк (далі Правила) регулюють умови ведення картрахунку, відкритого на підставі Заяви договору на оформлення пакету послуг «Привілей», надання та використання платіжної картки і порядок використання платіжних карток міжнародних платіжних систем Viza та MasterCard, наданих Банком у тимчасове користування Власника рахунку.
Пункт 3.1 Правил зазначає, що строк дії Картки вказано на її лицьовому боці. Картка дійсна до останнього дня зазначеного на ній місяця та року включно. Після закінчення строку дії Картки або при відмові Власника рахунку від користування нею Картка має бути повернутою Власником рахунку в Банк. Картка, строк дії якої закінчився, анулюється Банком встановленому порядку.
В п. 3.2 Правил вказано, що для продовження строку дії Картки та пакету послуг «Привілей» Банк аналізує дію картрахунку та звертається до Власника рахунку щодо подальшого переоформлення платіжної картки. Платіжна картка та, відповідно, відновлювальна кредитна лінія переоформлюються на новий строк дії шляхом подання Заяви-Договору на оформлення пакету послуг «Привілей» (на новий строк дії). У разі не переоформлення Заяви-Договору по пакету послуг «Привілей» дія картрахунку призупиняється Банком відповідно до п. 2.12.
Відповідно до пункту 4.3 Правил, кредитна лінія дійсна до останнього дня зазначеного на картці місяця та року включно. Для продовження строку дії картки та відкриття кредитної лінії на новий строк Банк аналізує дію картрахунку, та при наявності позитивної кредитної історії, а також оформлення Заяви-Договору на новий строк дії пакету послуг «Привілей», Банк приймає рішення щодо переоформлення Картки та продовження строку дії відновлювальної кредитної лінії. У разі прийняття Банком рішення про не продовження строку дії кредитної лінії, у разі наявності заборгованості за картковим рахунком, вся заборгованість переноситься на рахунки простроченої заборгованості.
В Умов надання та використання платіжних карток Viza та MasterCard Platinum зазначено, що Картковий рахунок (картрахунок) це поточний рахунок, на якому обліковуються операції з міжнародними банківськими платіжними картками.
Міжнародна банківська платіжна картка (Картка) це спеціальний платіжний засіб у вигляді емітовано у встановленому законодавством порядку пластикової картки, який використовується як засіб безготівкових розрахунків з метою оплати вартості товарів та послуг, отримання грошей у готівковій формі в банкоматах, в касах банків пунктах обміну іноземної валюти уповноважених банків.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи» платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для лініювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Як вбачається із виписки по рахунку приватного клієнта № /0613 ( ОСОБА_1 ) від 13.06.2018 року, 20 квітня 2012 року було готівкове поповнення карткового рахунку в сумі 50 000 грн. (а.с. 23, Т. 1).
Отже, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем саме по Договору від 20.04.2011 року припинилися у квітні 2012 року, що підтверджується матеріалами справи, а саме Заявою-Договором від 20.04.2011 року та Випискою по рахунку від 13.06.2018 року.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що після закінчення дії картки, яка була видана на підставі Заяви-Договору від 20.04.2011 року терміном на 12 місяців, було оформлення Заяви-Договору на новий строк дії пакету послуг «Привілей» між Банком та ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що 23 квітня 2012 року Банком було змінено кредитний ліміт з 50000 грн. на 120 000 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що Банк повідомив Власника рахунку про такі зміни за 21 календарний день до їх введення відповідно п. 3.2.8 Умов, а також не можна прослідкувати у Виписці по рахунку від 13.06.2018 року, що дана сума в розмірі 120 000 грн. була зарахована на кредитний рахунок ОСОБА_1 .
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та, відповідно, на умовах встановлених договором.

Однак банком це зроблено не було, внаслідок чого колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази укладання нового кредитного договору, саме на тих умовах які заявлені позивачем.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім того ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «ВТБ Банк» про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, стягнути з АТ «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3022 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (, м. Київ, бул. Т.Шевченко/вул.Пушкінська, буд. 8/26, 01024) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_1 ) в розмірі 3022,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ).

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

Л.В. Нерушак