Справа № 278/1362/20
28 липня 2020 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Мапекс Консьюмер Хелскер (Україна) ЛЛС про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, -
У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав. Повідомив, що станом на день розгляду справи відповідачем не здійснено вказаних виплат (а.с. 21).
Відповідач явку свого представника не забезпечив причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався своєчасно та належним чином (а.с. 17-18, 19-20).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Наказом директора ТОВ Мапекс Консьюмер Хелскер (Україна) ЛЛС від 29 листопада 2019 року позивач звільнений з посади завідуючого аптечним складом з 30 листопада 2019 року згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, надана вказівка бухгалтерії виплатити компенсацію за 41 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки (а.с. 10).
Згідно з довідкою ТОВ Мапекс Консьюмер Хелскер (Україна) ЛЛС від 31 листопада 2019 року нарахована позивачу заробітна плата за вересень 2019 року складає 6835 грн за 20 робочих днів, за жовтень 2019 року - 6835 грн за 22 робочі дні (а.с. 8).
Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку (ч. 1 ст. 2 КЗпП).
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством (ч. 2 ст. 2 КЗпП).
Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП).
Підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП).
Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною 1 ст. 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Отже, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки належних йому сум.
З аналізу п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Порядок) можна зробити висновок, що обчислення середньої заробітної плати у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі (абз. 3 п. 3 Порядку).
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п. 5 Порядку).
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку).
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).
Таким чином, для розрахунку середнього заробітку за час затримки належних позивачу сум потрібно множити середньоденну заробітну плату на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Позивач був звільнений з посади 30 листопада 2019 року.
Отже, обчислення середньої заробітної плати у такому випадку має провадитися виходячи з виплат за вересень-жовтень 2019 року.
Середньомісячне число робочих днів у цьому випадку становить 21 (22 дні у вересні 2019 року та 20 днів у жовтні 2019 року).
Середньоденна заробітна плата позивача складала 310,68 грн ( НОМЕР_1 НОМЕР_1 ):(20 НОМЕР_2 ).
Також суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави 1681,60 грн (840,80 грн за вимогу про стягнення невиплачених при звільненні сум та 840,80 грн за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки належних позивачу сум).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП, суд -
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Мапекс Консьюмер Хелскер (Україна) ЛЛС про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Мапекс Консьюмер Хелскер (Україна) ЛЛС на користь держави 1681,60 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення в разі його пропуску з поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О. М. Дубовік