Провадження № 22-ц/801/1017/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 рокуСправа № 127/18118/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сало Т. Б., Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Панчук Іриною Олександрівною, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 27 лютого 2020 року у м. Вінниці суддею цього суду Борисюк І. Е. , зі складанням його повного тексту 05 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та з урахуванням уточнених позовних вимог мотивувала його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку від 27 квітня 2006 року № 580 їй та відповідачу належить на праві спільної часткової власності по Ѕ частці трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , проте між співвласниками немає порозуміння щодо порядку володіння та користування спільною власністю.

Спірна квартира знаходиться на першому поверсі багатоповерхової нежитлової будівлі, її загальна площа становить 84,0 кв. м., а житлова - 36,5 кв. м., отже існує технічна можливість виділу Ѕ частки квартири в окрему ізольовану квартиру.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 74 від 18 квітня 2019 року експерт дійшов висновку про те, що існує технічна можливість виділити співвласникам в натурі по Ѕ частці квартири за умови реконструкції облаштування другого окремого входу з ганком зі сторони дворової частини для приведення виділеної частини вимогам нормативних документів у галузі будівництва та запропоновано три варіанти такого поділу.

Пославшись на викладене та на положення ст. ст. 358, 364 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд виділити їй в натурі Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту поділу № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 74 від 18 квітня 2019 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, позивач, пославшись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач зазначив, що оскаржуване позивачем рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до технічного паспорту від 14 червня 2005 року та свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку № НОМЕР_1 від 27 квітня 2006 року трикімнатна квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності по Ѕ частці кожному (а. с. 7-8, 5).

У повідомленні Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 2606 від 16 травня 2018 року зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 56431 на нежитлову будівлю з житловою квартирою по АДРЕСА_4 станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_5 (а. с. 6).

Відповідно до висновку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 18 квітня 2019 року № 74 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи експерт дійшов висновку про те, що існує технічна можливість виділити співвласникам в натурі по Ѕ частці з квартири АДРЕСА_1 , однак при умові реконструкції облаштування другого окремого входу з ганком зі сторони дворової частини, для приведення виділеної частини вимогам нормативних документів в галузі будівництва. Експертом запропоновано три варіанти виділу в натурі Ѕ частки квартири, але із зазначенням відступу від ідеальних часток з визначенням грошової компенсації за відхилення від Ѕ частки в ринкових цінах. Крім того, судом звернуто увагу на те, що кожен із запропонованих експертом варіантів передбачає необхідність одержання дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції після розроблення заходів щодо підсилення будівельних конструкцій спеціалізованими ліцензованими установами (особами), оскільки запропоновані варіанти виділу частки з об`єкта нерухомого майна передбачають втручання в несучі та огороджуючи конструкції (зовнішні стіни). Для виконання необхідної реконструкції необхідно виготовити проект згідно ДБН В . 1.2-14-2009 та ДБН А.2.2-3-2014, після чого отримати дозвіл на будівництво (реконструкцію) в органах місцевого самоврядування (а. с. 53-79).

У листі № К-01-84322/5-05-8 від 08 жовтня 2019 року Департамент архітектури та містобудування Вінницької міської ради повідомив ОСОБА_1 порядок отримання дозволу для реконструкції квартири (а. с. 153-154).

29 листопада 2019 року Департамент архітектури та містобудування Вінницької міської ради повідомив ОСОБА_1 про те, що роботи з переобладнання та перепланування жилого приміщення, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, належать до будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (а. с. 152).

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша-третя статті 364 ЦК України).

При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Системний аналіз статей 181, 183, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено відокремлений об`єкт нерухомого майна, який за розміром відповідатиме розміру частки співвласника у праві власності.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку він проводиться при наявному дозволі на це місцевої ради.

Статтею 152 ЖК України визначено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Згідно з вимогами пункту 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства.

У пункті 5 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 747), встановлено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта або видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) в окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки запропоновані експертом варіанти виділу частки з об`єкта нерухомого майна - спірної квартири АДРЕСА_5 , передбачають втручання в несучі та огороджуючи конструкції, тому наявність дозволу компетентного органу на заплановані переобладнання та перепланування при реальному поділі цієї квартири повинні бути отримані та надані суду до ухвалення судового рішення у зв`язку з тим, що такі документи є однією з умов правильного вирішення спору.

За таких обставин, оскільки доказів наявності відповідних прав та дозволів, необхідних для перебудови квартири, позивачем не надано, а при відсутності таких документів неможливо дійти висновку про правомірність (можливість у передбаченому законом порядку) поділу квартири, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 2-860/2011.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач зможе отримати дозвільні документи на переобладнання або перепланування спірної квартири лише після ухвалення рішення про виділ їй в натурі конкретних житлових приміщень і припинення спільної часткової власності, оскільки, як зазначалось вище, такі документи є однією з умов правильного вирішення спору по суті заявлених вимог відповідно до основних засад цивільного процесуального закону та норм матеріального права.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі неможливості поділу в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, співвласник має право на інші способи захисту свого права.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки місцевий суд розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Панчук Іриною Олександрівною, залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 01 червня 2020 року.