ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2000/20 Номер провадження 22-ц/814/1537/20Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2020 року (ухвалену суддею Шаповал Т.В., відомості щодо дати складення повного тексту ухвали суду відсутні) у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, а саме просила суд витребувати від Обласного бюро судово - медичної експертизи біологічного матеріалу громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (лікарське свідоцтво про смерть №394 від 17.03.2020 року), а саме зразки крові у вигляді плями на стерильному бинті (марлі) та зразку волосся, у кількості, необхідній для проведення судово - медичної молекулярно - генетичної експертизи у цивільній справі про встановлення факту батьківства. Також, просила суд зобов`язати Обласне бюро судово - медичної експертизи (м. Полтава) подати витребувані докази безпосередньо до Київського районного суду м. Полтави на протязі 3 днів з моменту отримання копії ухвали та долучити їх до матеріалів справи.

В обгрунтування доводів заяви посилалась на те, що батьківство може бути підтверджено результатами судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи Водночас, для її проведення необхідно відібрати зразки крові у матері самої дитини та імовірного батька. Оскільки судово-медичний розтин тіла ОСОБА_2 проводився у Полтаві в Обласному бюро судово-медичної експертизи, тому зразки біологічного матеріалу, зокрема зразок крові у вигляді плями на стерильному бинті (марлі), зразок волосся померлого необхідно витребувати саме з цієї установи. Вказувала, що на практиці строки зберігання біологічного матеріалу багато в чому залежать від матеріально технічної бази відповідального бюро СМЕ, строків проведень досліджень, тощо. Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вже більш ніж півтора місяці тому. Інші способи забору біологічного матеріалу померлого для проведення експертизи відсутні. Труп померлого був кремований (за наполяганням дружини ОСОБА_3 ), що не дозволяє відібрати зразок біологічного матеріалу навіть шляхом ексгумації. Таким чином є обгрунтовані причини стверджувати, що через зволікання з витребування доказу (зразків біологічного матеріалу) засіб доказування може бути втрачений, а збирання та подання відповідного доказу стане згодом неможливим.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів - відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2020 рокута ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення доказів задовольнити. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи апеляційної інстанції та підтримуючи ухвалу суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2020 року залишити без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи заяник та інші зацікавлені особи були відсутні, проте подали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.п. 1.4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення доказів у розумінні вимог статей 116,117 ЦПК України з огляду на необґрунтованість існування обставин, за яких невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або, що засіб доказування може бути втрачений, а тому прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм цивільно-процесуального законодавства та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 83ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений участинах другій та третій статті 83цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом ( ч.2 ст. 116 ЦПК України).

Отже, забезпечення доказів є процесуальною дією суду, яка вчиняється за заявою осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів. Під особами, які мають право заявити про забезпечення доказів, маються на увазі суб`єкти доказування. Відтак, останні повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів може стати неможливим або ускладненим. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Інститут забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який використовується для їх збереження та покликаний створити можливість реалізації своїх прав особами, які беруть участь у справі, щодо подання до суду необхідних доказів за наявності обставин, які свідчать, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим в майбутньому.

Так, у заяві про забезпечення доказів вказуються обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а у клопотанні про витребування доказів - відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

Саме такі обставини відрізняють заяву про забезпечення доказів від клопотання про витребування доказів.

Пунктом 5 частини 1 статті 117 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази) повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними. Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування, або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи, судом не повинні прийматися.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів у справі ОСОБА_1 вказувала, що самостійно зразок біологічного матеріалу, або будь-яку іншу інформацію стосовно його зберігання, безпосередньо в бюро СМЕ вона не може, оскільки не перебувала в шлюбі з померлим та не є його родичем. Крім того, вказувала, що через зволікання з витребування доказу (зразків біологічного матеріалу) засіб доказування може бути втрачений, а збирання та подання відповідного доказу стане згодом неможливим.

Враховуючи те, що судово-медичний розтин тіла ОСОБА_2 проводився у Полтаві в Обласному бюро судово-медичної експертизи (, адреса місцезнаходження: 36039, Полтавська область, м. Полтава, Київський район, вул. Олеся Гончара, 33-Д), що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №394 від 17.03.2020 р.), тому зразки біологічного матеріалу, зокрема зразок крові у вигляді плями на стерильному бинті (марлі), зразок волосся померлого необхідно витребувати саме з цієї установи.

За змістом частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що заявником наведено достатньо підстав для забезпечення доказів у розумінні статтей 116,117 ЦПК України, а тому невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або, що засіб доказування може бути втрачений.

В порушення зазначених вище вимог, судом першої інстанції, розгляд заяви апелянта, проведено з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, а саме зважаючи на зміст спірних правовідносин та наведенні заявником доводи суд першої інстанції до розгляду поданої заяви віднісся формально, та не вжив всіх необхідних заходів спрямованих та забезпечення повного та об`єктивного розгляду заяви про забезпечення позову.

На поверховість та формальність розгляду заяви позивача також вказує зміст оскаржуваної ухвали, який не відповідає вимогам ст. ст. 118, 259-260 ЦПК України. Відповідно доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими для підлягають врахуванні при перегляді ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2020 року та направлення справи до суду першої для проведення нового розгляду.

Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2020 року - скасувати.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції для проведення нового розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду виготовлено 23 червня 2020 року.

Головуючий: _____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ______________ О.О. Панченко _______________ В.П. Пікуль