Справа № 439/1590/19 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/1206/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області в складі судді Бородійчук О.І. від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 5 березня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що дане рішення суду не відповідає вимогам процесуального та матеріального права, а також фактичним обставинам справи. Вказує, що судом критично оцінений той факт, що дитина фактично перебуває 1/3 частину всього часу разом з ним, під час якого він повністю забезпечує її усім необхідним. Зазначає, що судом не враховано факт надання ним, матеріальної допомоги його матері ОСОБА_3 , оскільки вона є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, потребує додаткових витрат на лікування. Іншого доходу, окрім пенсії не має та відповідно до опису за №2_197_011735_05, припинила зайняття підприємницькою діяльністю. Зазначає, що судом не встановлено та не враховано зміну матеріального становища отримувача аліментів. Вказує, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України. На час подання заяви про видачу судового наказу перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку (згодом була продовжена в зв`язку з лікуванням дитини). Однак, на час подання ним позовної заяви про зменшення розміру аліментів, повернулася до виконання своїх службових обов`язків та почала отримувати заробітну плату, таким чином її матеріальне становище покращилося. На його думку, рішення Бродівського районного суду Львівської області №439/1590/19 від 05.03.2020 року ухвалено всупереч положенням статей 182, 192 СК України, та є таким, що підлягає до скасування. Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи призвели до неправильного ухвалення рішення.
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.5, ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 15, ст.ст. 76-81, п.4 ч.1 ст. 161, ст. 263 ЦПК України, ст.ст.182, 192 СК України, п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постанову Верховного суду України від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13, та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що 28.05.2019 року Бродівським районним судом Львівської області у цивільній справі № 439/771/19 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 травня 2019 року і до досягнення дочкою повноліття. Суд встановив в судовому засіданні, що згідно пояснень позивача та свідка, що з часу винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 (тобто з 28.05.2019 року) матеріальне становище платника аліментів не змінилося. Також не змінився його сімейний стан та стан здоров`я. Не відбулось змін у матеріальному становищі, сімейному стані чи стані здоров`я одержувача аліментів. Розмір аліментів, що стягуються (з пояснень позивача приблизно 4200,00 грн.), не перевищує десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Щодо покликання позивача на рішення суду, яким визначено графік побачень з дитиною (рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2019 року), то таке, на думку суду, свідчить лише про право батька у визначений час та спосіб його участі у вихованні дочки. Суд критично оцінив твердження позивача про те, що він надає матеріальну допомогу матері, так як вони спростовуються його ж твердженнями та поясненнями свідка про те, що мама має постійний дохід у виді пенсії та власний бізнес. За таких обставин суд вважав, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, встановленого судом.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

28.10.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 згідно судового наказу Бродівського районного суду Львівської області від 28.05.2019 року, справа 439/771/19, з 1/4 частини до 1/10 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.
В обґрунтування позову покликався на те, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебував у шлюбі. У них є неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2018 року шлюб розірвано. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2019 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю та визначено графік побачень дитини разом з батьком, а саме: з п`ятниці 12:00 год. по неділю 20:00 год., або з суботи з 12:00 год. по понеділок 20:00 год. Таким чином донька перебуває разом із ним 56 годин на тиждень. Під час визначеного графіку побачень з дитиною, що становить третину часу, він повністю утримує свою доньку, забезпечує її проживанням, харчуванням, в разі необхідності лікуванням, а також вихованням. Окрім того, він зареєстрований та проживає у м. Рівне. Двічі на тиждень він змушений їздити у м. Броди і назад, що також несе певні матеріальні витрати. Він купує малолітній ОСОБА_4 одяг, речі особистої гігієни, інші необхідні для її нормального розвитку та життя речі, оплачує послуги лікування, абонементи на різні секції та гуртки. Він готовий нести додаткові витрати на утримання дитини, оплачувати дитячий садочок, лікування, нести всі інші необхідні витрати. Проте, незважаючи на те, що від сплати аліментів він не ухилявся, відповідачем була подана заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 28.05.2019 року Бродівським районним судом Львівської області у цивільній справі № 439/771/19 був виданий судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів з 15.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Розмір його щомісячного забезпечення становить близько 17000 грн., відповідно, середньомісячний розмір аліментів становить близько 4200 грн. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Таким чином, розмір аліментів, що стягується з нього в 2,5 рази перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що 1/3 від всього часу дитини проживає разом із ним, вважає даний розмір аліментів необгрунтованим та таким, що підлягає зменшенню. Окрім того зазначає, що він має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонером за віком та отримує незначну пенсію в розмірі 2000 гривень, а в силу свого віку потребує додаткових витрат на лікування.
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Також, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Як вбачається із матеріалів справи даної справи, 28.05.2019 року Бродівським районним судом Львівської області у цивільній справі №439/771/19 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 травня 2019 року і до досягнення дочкою повноліття.

Вказаний наказ набрав законної сили, не скасований та виконується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно вважав необґрунтованими посилання позивача, як підставу для зменшення розміру аліментів, те, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_3 , яка є пенсіонеркою за віком та в силу свого віку потребує додаткових витрат на лікування, оскільки його мати отримує пенсію, а також апелянтом не надано належних доказів того, що матір потребує певних додаткових витрат на лікування.

Крім цього, наявність на утриманні позивача матері, яка є пенсіонером та отримує пенсію, не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України, оскільки ці обставини існували на час видачі судового наказу Бродівським районним судом Львівської області 28.05.2019, а механізм зміни розміру аліментів, визначених судовим рішенням, передбачений ст. 192 СК України не може використовуватись з метою перегляду розміру аліментів лише у разі незгоди з ним.

Також, слід вказати і про те, що посилання позивача на зміну майнового стану відповідачки ОСОБА_2 та перебування на утриманні позивача його матері, яка потребує додаткових витрат на лікування не підтверджені жодними доказами і тому такі посилання не слід вважати обставинами, що свідчать про необхідність зміни розміру аліментів, визначеного судовим наказом у розмірі 1/4 частки до 1/10 частки.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 на час подання заяви про видачу судового наказу перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, однак на даний час вона повернулася до своїх службових обов`язків та почала отримувати заробітну плату і її матеріальне становище покращилося, оскільки вказане не підтверджено належними доказами, як і його посилання, що розмір його щомісячного забезпечення становить близько 17000 грн., а середньомісячний розмір аліментів, що з нього стягуються за згаданим рішенням суду, становить близько 4200 грн. Таких доказів позивач не надав, доводів про неможливість подання таких доказів не наводив та клопотань про витребування таких не заявляв ні у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції.

Навпаки, згідно відповіді Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 15 травня 2019 року по 16 жовтня 2019 року із заробітної плати боржника утримано 8349,69 грн., (а.с. 18) що становить 1669,93 грн. щомісячно.

Такий розмір аліментів, що стягуються не можна вважати надмірним і таким, що підлягає зменшенню.

Крім того, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року складав для дітей до 6 років 1626 грн. та до кінця 2019 року збільшився до 1779 грн. на місяць, що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину.

Таким чином, сума аліментів, що стягується із позивача щомісячно не є значною та такою, що може свідчити про необхідність вирішення питання про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції правильно встановлено, що з часу винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 матеріальне становище у сторін і дитини не змінилося, як і сімейний стан та стан здоров`я платника аліментів. Тобто фактично жодних змін у позивача, які б давали підставу для задоволення позову, на які він посилається після видачі судового наказу не відбулося (тобто відсутні обставини визначені ст. 192 СК України для задоволення позову).

Крім цього, відмова у задоволенні даного позову не позбавляє права позивача в подальшому у випадку зміни матеріального або сімейного стану, виникнення інших істотних обставин, звернутися з іншим позовом в суд про зменшення розміру аліментів.

Також, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що він є учасником бойових дій, тому на підставі п.13, ч.1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Однак, колегія суддів не може погодитися із таким твердженням апелянта виходячи із наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Вказаний вище висновок відповідає також і правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19).
Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогам про зменшення розміру аліментів, а не з вимогами про відновлення його порушеного права як учасника бойових дій, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1152,60 грн. за подання апеляційної скарги, сплату якого було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити, залишивши оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 1152,60 грн. судового збору в дохід держави за подання апеляційної скарги, сплату якого було відстрочено ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 квітня 2010 року до ухвалення судового рішення у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 червня 2020 року.
Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра