Ухвала

09 червня 2020 року

м. Київ

справа № 761/34969/19

провадження № 61-8250ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фондy України в м. Києві про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про відшкодування шкоди у розмірі 27 689,10 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду м. Києві та з 29 жовтня 2014 року отримує пенсію за віком у розмірі 8 205,88 грн, призначену йому згідно з Законом України «Про наукову та науково - технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Дана пенсія призначена ОСОБА_1 відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року у справі № 756/12385/15-а (провадження № 2-а/756/286/15), якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва призначити позивачу пенсію науково-педагогічного працівника у відповідності до положень Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» з 29 жовтня 2014 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням проведених виплат, позивачу у відповідності до положень статті 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та здійснити відповідні виплати з 29 жовтня 2014 року.

В подальшому, у зв`язку з реорганізацією, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва перетворено у Відділ обслуговування громадян в Оболонському районі м. Києва, який є структурним підрозділом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року у справі № 756/6010/16-а (провадження № 2-а/756/232/16) визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за видом економічної діяльності «професійна, наукова та технічна діяльність» за три календарні роки, які передують року призначення та зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні працівника за видом економічної діяльності «Професійна, наукова та технічна діяльність», з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2011, 2012 та 2013 роки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року у справі № 756/8245/17 (провадження 2-756/4049/17) стягнуто з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача грошові кошти за період: з 29 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2016 року, у розмірі 116 284,70 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю.

В подальшому, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 203, відбулася реорганізація шляхом злиття Правобережного, Лівобережного, Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві утворено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

28 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення йому індексації пенсії на що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило листом від 08 квітня 2019 року № 74698/02, що позивач отримує пенсію в розмірі 8 205,88 грн і його пенсія не підлягає перерахунку (індексації).

Вищезазначене позивач вважав порушенням його конституційних прав, так як Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV не передбачено жодних обмежень для проведення індексації його пенсії.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність дій чи бездіяльності відповідача щодо непроведення індексації пенсії та причинно-наслідкового зв`язку між діянням (бездіяльністю) відповідача та заподіяною шкодою.

ОСОБА_1 у травні 2020 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Також просить постановити окрему ухвалу про неправомірні дії судді Шевченківського районного суду м. Києва та колегії суддів Київського апеляційного суду.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 27 689,10 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

У касаційній скарзі заявник посилаючись на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується мільйонів пенсіонерів, яким не була проведена індексація пенсій.

Посилання заявника у касаційній скарзі на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду ОСОБА_1 з оскарженими судовими рішеннями.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фондy України в м. Києві про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик