Житомирський апеляційний суд
Категорія 63 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/14286/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06 лютого 2020 року, яке ухвалене суддею Полонцем С.М. в м.Житомирі

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням по АДРЕСА_1 , шляхом вселення її та малолітнього сина ОСОБА_2 до даного приміщення.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, щожитловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності її батькам: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після розлучення та поділу майна, колишнє подружжя батьків позивача провело розподіл будинку на дві частини. Позивач та її малолітній син проживали у батьковій частині будинку до червня 2016 року, однак через неприязні стосунки відповідач їх виселив та поселив там квартирантів, чим порушив житлові права позивача та її малолітнього сина.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 06 лютого 2020 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 та її малолітнім сином ОСОБА_2 житловим будинком по АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 до даного приміщення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідачем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи. Зокрема, вказує, що будинок по АДРЕСА_1 було поділено між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною, матір`ю позивачки. Відповідно до даного поділу ОСОБА_3 є власником та користувачем квартири №1 даного будинку, а його колишня дружина, ОСОБА_4 - власником квартири №2 . Також, ОСОБА_4 здійснила прибудову до даного домоволодіння. Скаржник стверджує, що з моменту поділу зазначеного будинку позивач не проживала в належній йому на праві власності частині, а проживала разом з дитиною в частині будинку, яка належить її матері, тобто в квартирі №2 . Також позивач та її син зареєстровані у вказаній квартирі. ОСОБА_3 вважає, що суд помилково визнав той факт, що він чинить позивачці перешкоди у користуванні квартирою №2 житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки він до цієї частини будинку жодного відношення не має. Скаржник зазначає, що у своїй частині домоволодіння він проживає постійно з 2012 року та живе сам. В свою чергу, позивач ніколи там не знаходилась і скаржник жодним чином не перешкоджав їй у користуванні іншою частиною будинку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Позивач доводи апеляційної скарги заперечила, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник служби у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи. З урахуванням положень ст. 273 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що в спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідач ОСОБА_3 , його син - ОСОБА_5 , дочка - ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ПП «ВЖРЕП №4» від 10.10.2017 року (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання за вищевказаною адресою з 17.07.2007 року (а.с.7 зворот).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2011 року у справі №2-2621/2011 неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на виховання та проживання разом з позивачем ОСОБА_1 (а.с.9).

Право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано 07.08.2012 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по Ѕ частині за кожним (а.с.11-12) .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_2 мають право на проживання та користування спірною частиною житлового будинку, що на праві власності належить ОСОБА_3 , який чинить їм перешкоди в користуванні даним житлом, а тому дійшов висновку про наявність підстав для усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом їх вселення до даного приміщення.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Статтею 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, яка передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Встановивши під час розгляду справи, що позивач разом з дитиною зареєстровані за згодою відповідача у частині будинку, яка йому належить, а останній чинить перешкоди позивачу у користуванні та проживанні у спірному помешканні, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та усунення перешкод у користуванні спірним житлом, оскільки вимога про вселення позивача разом з дитиною відповідає положенням закону, а порушене право користування житловим приміщенням - відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не чинить перешкод у користуванні квартирою, оскільки позивач разом з дитиною після поділу будинку зареєстровані в частині, яка належить його колишній дружині є безпідставним та спростовується довідкою ПП «ВЖРЕП №4» від 10.10.2017 року зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 зареєстровані саме в квартирі АДРЕСА_1 разом із відповідачем ОСОБА_3 .

Крім того у жовтні 2019 року відповідач звертався до суду з позовом про визнання ОСОБА_5 , ОСОБА_1 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , яка ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.12.2019 року у справі №295/12499/17 - залишена без розгляду (а.с.51). Також на даний час в провадженні суду перебуває справа № 295/3300/20 за новим позовом відповідача ОСОБА_3 до позивача ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у спірному помешканні.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, в цілому зводяться до переоцінки доказів та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2020 року.

Головуючий Судді