Справа № 522/6680/19
Провадження №522/813/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

судді - Бондар В.Я.

при секретарі - Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, про її спростування та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , який обґрунтував тим, що відповідачем до Приморського районного суду м. Одеси під час розгляду справи №522/7208/18 надано заяву, що містить в собі недостовірну інформацію стосовно позивача та порушує його права та інтереси, а саме, що «… на занятиях еженедельной детской психотерапевтической группе, а также на индивидуальных занятиях песочной терапии в юнгианской песочнице Зара неоднократно упоминала о том, что ее отец ( ОСОБА_1 ) несколько раз бил маму ( ОСОБА_3 ), рвал на ней одежду и поливал на нее водой».

Позивач зазначив, що вказана інформація є неправдивою, недостовірною, порушує його права та впливає на честь, гідність та ділову репутацію.

Також, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 спростувати розповсюджену інформацію у заяві, адресованій Приморському районному суду м. Одеси про те, що «… на занятиях еженедельной детской психотерапевтической группе, а также на индивидуальных занятиях песочной терапии в юнгианской песочнице Зара неоднократно упоминала о том, что ее отец ( ОСОБА_1 ) несколько раз бил маму ( ОСОБА_3 ), рвал на ней одежду и поливал на нее водой» у спосіб її поширення протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 60 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що полягає у душевних переживаннях, зниженні престижу до його ділової репутації, до нього як людини, його честі та гідності, оскільки це призвело до порушення звичайного ритму життя позивача.

Під час розгляду справи позивач звернувся з заявою про зміну підстав позову, у якій зазначав, що недостовірна інформація, про яку зазначено у позові, також подавалася для оцінки судом у інших судових справах, що розглядались Приморським районним судом м. Одеси (справи № 522/6686/19, № 522/6679/19, № 522/6681/19) за позовами ОСОБА_1 , а отже сукупність судових справ свідчить про численну кількість осіб, яким стала відома така інформація.

Ухвалою суду (головуюча суддя Шкамерда К.С.) від 23.04.2019 року провадження у справі відкрите.

До суду 23.07.2019 року надійшов відзив представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , згідно якого відповідач проти позову заперечувала. В обґрунтування відзиву зазначає, що факт поширення інформації, яку позивач вважає недостовірною, позивачем не доведений, оскільки отримання інформації з матеріалів інших судових справ не може вважатись її розповсюдженням. Відповідач вказала, що оспорювана інформація стала відома позивачу з матеріалів справи № 522/7208/18, до якої вона була надана як письмовий доказ. Ніякого публічного оголошення згаданої інформації серед сторонніх осіб не було.

Відповідач зазначала, що оскільки її заява була надана до суду як письмовий доказ по іншій справі (справі №522/7208/18), то заява повинна оцінюватись судом у тому складі, який розглядає справу №522/7208/18. Відповідач зазначає, що позивач не позбавлений права спростовувати інформацію в межах розгляду справи №522/7208/18 в порядку, передбаченому процесуальним законодавством. Крім того, відповідач вважає оспорювану інформацію достовірною.

Відповідач проти позовної вимоги про стягнення моральної шкоди заперечував з тих підстав, що позовна вимога про визнання інформації недостовірною та її спростування є необґрунтованою, а отже відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Відповідач зазначала, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, що суперечить засадам розумності та справедливості.

До суду 31.07.2020 року надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач не погоджується з відповідачем, вказує, що поширення інформації - є доведення її до відома хоча б однієї особи. Лист не вважає письмовим доказом, адже відповідач не є учасником справи №522/7208/18.

До суду 02.09.2019 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно якої відповідачка вважає, що в матеріалах справи відсутні однозначні докази того, що викладена у заяві відповідача інформація є недостовірною та, що з боку відповідача вчинялися дії, щл дійсно порушують права позивача.

На підставі наказу від 16 вересня 2019 року № 50-ос/с Голови суду Кічмаренка С.М. про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К.С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Ухвалою від 18.10.2019 року справу прийнято до провадження судді Бондаря В.Я. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.11.2019 року.

Підготовче засідання 26.11.2019 року було відкладено для з`ясування позиції позивача та відповідача щодо мирного врегулювання спору, наступне підготовче засідання призначено на 28.01.2020 року.

У підготовчому засіданні 28.01.2020 року було прийнято заяву позивача про зміну підстав позову, розгляд справи відкладено на 05.03.2020 року.

Ухвалою суду від 05.03.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 02.04.2020 року.

У зв`язку з неявкою учасників справи до судового засідання 02.04.2020 року, розгляд справи було відкладено на 04.05.2020 року.

У зв`язку з неявкою учасників справи до судового засідання 04.05.2020 року та подання заяви представника позивача про відкладення, розгляд справи було відкладено на 01.07.2020 року.

У судовому засіданні 01.07.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, наступне судове засідання призначено на 03.08.2020 року.

В судове засідання, призначене на 03.08.2020 року, позивач не з`явився. Представник позивача надав суду заяву, якою повідомив, що позов підтримав та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач у судове засідання, призначене на 03.08.2020 року, не з`явився. Представник відповідача надав суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Сторони належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась справа № 522/7208/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та участь батька у вихованні дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини разом з батьком та участь матері у вихованні дитини.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 підтверджується, що батьками малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

До позовної заяви ОСОБА_1 по даній справі додана копія заяви представника ОСОБА_6 про долучення додаткових доказів по справі №522/7208/18 від 04.03.2019 року до якої додана завірена копія заяви відповідача ОСОБА_2 від 03.03.2019 року.

Заява ОСОБА_2 адресована Приморському районному суду м. Одеси у зв`язку з розглядом справи номер якої зазначено некоректно - «№522/72-9/18».

В судових засіданнях з пояснень представників сторін було встановлено, що заява ОСОБА_2 від 03.03.2019 року надана у зв`язку з розглядом справи №522/7208/18 про визначення місця проживання дитини, яка перебувала в провадженні Приморського районного суду м. Одеси (суддя Єршова Л.С.).

До заяви про зміну підстав позову позивачем надані копії відзивів на позови по справам №522/6679/19 (позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_6 ), №522/6681/19 (позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_8 ), №522/6686/19 (позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_9 ) про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, про її спростування та стягнення моральної шкоди.

До зазначених відзивів на позови у якості доказів по цивільним справам №522/6679/19, №522/6681/19, №522/6686/19 додавались копії заяви відповідача ОСОБА_2 від 03.03.2019 р.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що заява ОСОБА_2 отримана ОСОБА_1 зі справи №522/7208/18 та з інших судових справ, що перебували в провадженні Приморського районного суду м. Одеси.

У позовній заяві, заяві про зміну підстав позову та поясненнях в процесі розгляду справи позивач не зазначав про те, що інформацію, що міститься у заяві ОСОБА_2 від 03.03.2019 року, було поширено в будь-яких інший спосіб, ніж подання її до матеріалів судових справ як доказу.

Таким чином, отримання ОСОБА_1 інформації в Приморському районному суді м. Одеси з матеріалів судових справ не свідчить про те, що мало місце її розповсюдження у розумінні ст. 277 ЦК України.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право

Відповідно до п. 15 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте, судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

У справі, що розглядається, відомості, які позивач вважає недостовірними, містяться виключно в матеріалах судових справ, а заява відповідача з такою інформацією, що подана виключно до суду як доказ, отримана позивачем саме з вищевказаних судових справ.

Відтак, позивачем не доведено факту поширення інформації, яку він просить визнати недостовірною.

Суд звертає увагу, що кількість судових справ, до яких надана оспорювана інформація, не має значення та не доводить факту поширення інформації у розумінні ст. 277 ЦК України.

Таким чином, поширення інформації не відбулося, оскільки така інформація у заяві відповідача була подана як доказ, стала відома лише суду, як уповноваженому органу, що розглядав цивільну справу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини №522/7208/18 та інші судові справи за позовами ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

В Постанові Верховного суду від 13.02.2019 року по справі № 583/3294/16-ц зроблено висновок про те, що відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 17 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Інформація, що міститься у заяві (доказі) відповідача, наданій у зв`язку з розглядом конкретної судової справи, не може бути визнана недостовірною шляхом подання окремого позову.

Зі змісту позову вбачається, що заява ОСОБА_2 є недостовірною, на думку ОСОБА_1 , інформацією подавалась до суду як письмовий доказ у інших справах.

Достовірність або не достовірність такої інформації повинен встановлювати суд (суддя), якому надані відповідні докази, як зазначено у п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1.

Таким чином, повідомлення (надання) інформації суду не може вважатись поширенням недостовірної інформації та не може тягти за собою обов`язок її спростування в порядку ст. 277 ЦК України.

Суд вважає, що відповідачем вжито усіх необхідних дій для того, щоб інформація, що викладена в заяві від 03.03.2019 р., не стала відома поза межами суду.

З огляду на те, що позовна вимога про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, про її спростування не може бути задоволена, суд також не вбачає за можливе задовольнити вимогу позивача ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди.

Враховуючи, що наведені позивачем обставини не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, про її спростування та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Повний текст рішення суду складено 12.08.2020 року.

Суддя В.Я. Бондар