ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1099/19 Номер провадження 22-ц/814/1096/20Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судому заданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що шлюб між сторонами зареєстрований 16 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1571. Від вищевказаного шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння в сім`ї, різні погляди на сімейні цінності та сімейне життя, що призвело до неможливості подальшого спільного проживання як подружжя. Вказує, що вона та її дочка проживають у її батьків в селі Поділ Великобагачанського району Полтавської області, де і будуть проживати надалі. Сторони на даний час проживають окремо. Спору про майно, яке придбане під час шлюбу на даний час не має. Позивач стверджує, що збереження сім`ї не можливе та суперечить її інтересам, на примирення не згодна.

Посилаючись на вищевикладене, просила шлюб між сторонами розірвати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року шлюб, зареєстрований 16 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис за №1571 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_5 ».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції не надано сторонам строк для примирення, крім того не правильно визначено територіальну підсудність.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо явки сторін в апеляційний суд

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.

Від ОСОБА_1 надійшла заява в якій він просив розглядати справу без його участі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника прокуратури, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, подружжя ОСОБА_5 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2006 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1571 (а.с.3).

Сторони у справі мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою по справі (а.с.4).

З довідки, виданої виконкомом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Норми права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позиція суду апеляційної інстанції

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Щодо доводів апеляційної скарги

ОСОБА_6 надання строку для примирення

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 про те, що суд не надав сторонам строку для примирення виходячи з наступного.

Згідно правової позиції викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року по справі № 605/434/18.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач відзиву на позовну заява не надавав, жодних заперечень проти позову не висловлював, про надання строку на примирення не зазначав.

Відносно порушення правил територіальної підсудності

Доводи наведені в апеляційній скарзі щодо неправильної територіальної підсудності, оскільки ОСОБА_1 та їх дочка проживають в Києві не є підставою для скасування рішення суду, оскільки частиною другою статті 378 ЦПК України передбачено, що справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Разом з цим, відповідно до частини 2 статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з матеріалів справи, подружжя має неповнолітню дочку, яка проживає з матір`ю за місцем її реєстрації.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції жодних обґрунтованих клопотань про передачу справи на розгляду іншому суду не заявляв.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко