Справа № 428/8777/19
Провадження № 22-ц/810/404/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицькогро В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 квітня 2020 року, постановлену Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Юзефовича І.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, яку мотивувала тим, що у трудовій книжці заявниці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 замість вірної дати народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначена невірна - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення факту належності трудової книжки необхідне для оформлення пенсії по інвалідності, тому просила суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , виписаної 25.07.1980 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 квітня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу як незаконну, оскільки відсутні підстави для закриття провадження, передбачені ст. 255 ЦПК України, посилається на те, що невірний запис вчинений на підприємстві «Відділ робітничого постачання Сєвєродонецького виробничого об`єднання «Азот», яке починаючи з 1991 року не працює та відсутня інформація про його правонаступника. Державний архів Луганської області не зробив та не відмовив у виправленні, посилаючись на те, що підприємство «Сєвєродонецьке державне комунальне оптово-роздрібне підприємство» (яке не є правонаступником) не ліквідоване і саме воно має зробити виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта вказаної норми).

Закриваючи провадженні по справі, суд першої інстанції із посиланням на пункт 1 частину 1 статті 255 ЦПК України мотивував прийняте судове рішення тим, що оскільки для вирішення питань щодо внесення виправлень до трудової книжки передбачений позасудовий порядок, тому встановлення факту в даних правовідносинах не може підтверджуватися рішенням суду, тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Відповідно дост. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК).

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК).

Отже, із вказаних норм процесуального права вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, який не зазначено у частині першій статті 315 ЦПК України, можливе виключно за умови, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Предметом заявлених вимог ОСОБА_1 є встановлення факту належності заявниці, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 25.07.1980 року підприємством «Відділ робітничого постачання Сєвєродонецького виробничого об`єднання «Азот» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підтвердження своїх вимог заявниця надала суду паспорт громадянина України на ім`я заявниці (а.с. 7) та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 9), вказує мету встановлення факту - оформлення пенсії по інвалідності та посилається на неможливість вирішити питання щодо виправлення помилки в позасудовому порядку.

Судом правильно взято до уваги, а доводи скарги не спростовують того, що Відповідно до 2.8. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах та організаціях № 110, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства .юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 110) якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і

засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 2.13. Інструкції № 110 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, виправлення, про яке ставить питання заявниця, може бути внесено як підприємством, яке видавало трудову книжку та внесло помилковий запис, так і в частині дати народження - підприємством за останнім місцем роботи заявниці.

Відомості про ліквідацію без правонаступництва підприємства, що вчинило помилковий запис, заявниця суду не надала, а все листування з цього приводу, що залучено нею до апеляційної скарги, датоване після постановлення оскаржуваної ухвали, що не може бути взято до уваги та може бути враховане як підстава для звернення до суду з такими вимогами в наступному.

Будь-яких доказів неможливості внесення на виконання п. 2.13. Інструкції № 110 виправлень підприємством за останнім місцем роботи заявниці нею суду не надано взагалі.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

За змістом пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається обов`язковість для правильного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залежно від мети встановлення такого факту, залучення до участі у справі таких фізичних осіб або організацій.

Натомість, до участі у справі не залучено жодних заінтересованих осіб.

Пунктом 3 вищезазначеної Постанови ВСУ у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заяви не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу уже порушено - закриває провадження в ній.

Оскільки для вирішення питань щодо внесення виправлень до трудової книжки передбачений позасудовий порядок, тому встановлення факту в даних правовідносинах не може підтверджуватися рішенням суду, з чого випливає висновок, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вбачається, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд правильно застосував вказані вимоги закону та роз`яснив заявниці її право на звернення до відповідних підприємств для дотримання позасудового порядку внесення виправлень до трудової книжки, а помилкові доводи апеляційної скарги про допущені судом порушення не спростовують цих висновків.

Наведене не позбавляє заявницю після вичерпання вказаних можливостей позасудового порядку внесення виправлень до трудової книжки звернутися до суду за вирішенням вказаного питання вже з інших підстав та надання відповідних доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 19 червня 2020 року.

Головуючий

Судді: