ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2641/20 Справа № 198/542/19 Суддя у 1-й інстанції - Маренич С. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Людмила»

на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Людмила» Юр`ївського району Дніпропетровської області про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0123, площею 6, 5941 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0315, площею 5, 1247 га і земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0316, площею 0,8979 га, які розташовані на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Між нею та відповідачем по справі СФГ «Людмила» були укладені два договори оренди земельних ділянок, а саме 23 листопада 2011 року за № 41, згідно якого вона передала відповідачу в оренду належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,5941 га, яка розташована на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, при цьому право СФГ «Людмила» оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.05.2015 року.

Крім того, 08 січня 2013 року між нею, як орендодавцем, і СФГ «Людмила», як орендарем, було укладено Договір оренди землі № 6, у відповідності з яким вона передала в оренду СФГ «Людмила» земельну ділянку, площею 6,0226 га, яка розташована на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, за змістом вказаного договору в оренду передані земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0315 і :01:001:0316, площею відповідно 5, 1247 га і 0, 8979 га, загальною площею 6, 0226 га. При цьому, право СФГ «Людмила» оренди вказаних земельних ділянок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.06.2015 року, однак, в реєстрі чомусь датою укладення договору, що є підставою реєстрації права оренди зазначених земельних ділянок, вказано «03.06.2015 року», замість дійсної дати укладення договору «08.01.2013 року».

До теперішнього часу договори оренди землі № 41 від 23 листопада 2011 року та № 6 від 08.01.2013 року, з ініціативи орендаря чи орендодавця, а також за рішенням суду чи з інших підстав не припинялися, не розривалися, а відтак є дійсними.

Свої обов`язки за вказаними договорами перед нею відповідач виконує неналежним чином в частині того, що у відповідності з умовами зазначених договорів не здійснює щорічно перерахунок сум орендної плати, з урахуванням змін нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а відтак, зазначене суперечить законодавству, що регулює питання оренди землі та оспорюваним договорам. Внаслідок невиконання, з боку СФГ «Людмила», обов`язку про перегляд розміру орендної плати по Договору № 41 від 23.11.2011 року та Договору № 6 від 08.01.2013 року, порушується її право на отримання від СФГ «Людмила» гідної, сучасної та обґрунтованої плати за можливість користування землею.

У зв`язку із зазначеним, просила припинити, шляхом розірвання, договір оренди землі № 41 від 23.11.2011 року, а також договір оренди землі № 6 від 08.01.2013 року.

Рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Припинено шляхом розірвання договір оренди землі № 41 від 23 листопада 2011 року, укладений між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Селянським (фермерським) господарством «Людмила» Юр`ївського району Дніпропетровської області (), у відповідності до якого СФГ «Людмила» набуло право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0123 , площею 6,5941 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.

Припинено шляхом розірвання договір оренди землі № 6 від 08 січня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Селянським (фермерським) господарством «Людмила» Юр`ївського району Дніпропетровської області (), у відповідності до якого СФГ «Людмила» набуло право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0315 та :01:001:0316 загальною площею 6,0226 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 за останні 4 роки отримувала орендну плату більше ніж 4 % від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, крім того орендар покривав сплату податків. Також посилається на порушення позивачем строку позовної давності.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася. Проте її представник подав до суду заяву, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач, згідно Державному акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 010469, виданому 10.02.2006 року Юр`ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0123, площею 6,5941 га, яка розташована на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10).

Крім того, позивач ОСОБА_1 , згідно Державному акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 004835, виданому 13.02.2003 року Вербуватівською сільською радою Юр`ївською району Дніпропетровської області, є власником земельної ділянки площею 6,0226 га, яка згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки складається з ділянки 1 і ділянки 2, з кадастровими номерами :01:001:0315, площею 5,1247 га та :01:001:0316, площею 0,8979 га, які розташовані на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11).

Право власності позивача на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0123, :01:001:0315 і :01:001:0316 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155616440 від 08.02.2019 року (а.с.12,13).

23 листопада 2011 року між позивачем ОСОБА_1 , як орендодавцем, і СФГ «Людмила», як орендарем, було укладено договір оренди землі № 41, у відповідності з яким орендодавець передала в оренду СФГ «Людмила», строком на 10 років, належну позивачу земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0123, площею 6,5941 га, яка розташована на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14,15). Право СФГ «Людмила» оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.05.2015 року (а.с.12,13), при цьому датою укладення договору в реєстрі зазначено «21.11.2011 року», замість дійсного « 23.11.2011 року». Між тим, сторони не оспорювали що йдеться про один і той же договір та про інші суду відомості не надали.

08 січня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 , як орендодавцем, і СФГ «Людмила», як орендарем, було укладено Договір оренди землі № 6, у відповідності з яким позивач, строком на 10 років, передала в оренду СФГ «Людмила» земельну ділянку, загальною площею 6,0226 га, яка розташована на території Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі - Договір № 6 від 08.01.2013 року). Згідно вказаного договору, в оренду передані земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0315 і :01:001:0316, площею відповідно 5,1247 га і 0,8979 га, а всього загальною площею 6, 0226 га (а.с.16,17). Право СФГ «Людмила» оренди вказаних земельних ділянок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.06.2015 року (а.с.12,13), при цьому датою укладення договору в реєстрі зазначено «03.06.2015 року», замість дійсного «08.01.2013 року». Між тим, сторони не оспорювали що йдеться про один і той же договір та про будь-які інші договори оренди земельної ділянки площею 6,0226 га, належної ОСОБА_1 , яка, в свою чергу, складається з двох окремих земельних ділянок площами, відповідно до Державного акту, 5,1247 га і 0,8979 га (а.с.11), суду відомості не надали.

Згідно п. 5 Договору № 41 від 23.11.2011 року, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, з урахуванням податку на доходи фізичних осіб, з розрахунку не менше 4 % від вартості земельної ділянки у розмірі 2 937 грн на рік, або у натуральному вигляді сільськогосподарською продукцією за ринковими цінами на момент виплати (а.с.14).

Згідно з п. 3 Договору № 41 від 23.11.2011 року, вартість земельної ділянки визначена на рівні нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0123, яка станом на дату укладення договору складала 73 429, 52 гривні. Чотири відсотки від цієї суми складають суму річної орендної плати по договору, тобто 2937 грн, які визначені п. 5 Договору (а.с. 14).

У відповідності до п. 4.1 іншого Договору № 6 від 08.01.2013 року, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, з урахуванням податку на доходи фізичних осіб, з розрахунку не менше 4 % від вартості земельної ділянки, або у натуральному вигляді сільськогосподарською продукцією за ринковими цінами на момент виплати згідно додатку (а.с.16).

Пунктом 2.2. Договору № 6 від 08.01.2013 року та п. 1 Додатку № 1 до цього договору, вартість переданої в оренду земельної ділянки загальною площею 6,0226 га визначена на рівні сукупної нормативної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0315 і :01:001:0316, яка станом на дату укладення договору дорівнювала 104 300, 95 гривні (а.с.16,17).

Пунктом 6 Договору № 41 від 23.11.2011 року, так само як і пунктом 4.2. Договору № 6 від 08.01.2013 року, встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції (а.с.14,16).

Порядок зміни розміру орендної плати передбачений п. 9 Договору № 41 від 23.11.2011 року та п. 4.6. Договору № 6 від 08.01.2013 року, у відповідності з якими, розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельної ділянки; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендодавця; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 26 Договору № 41 від 23.11.2011 року та п.10.1. Договору № 6 від 08.01.2013 року, зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін у письмовій формі (а.с.15,16).

З моменту укладення Договору № 41 від 23.11.2011 року, так само як і Договору № 6 від 08.01.2013 року, змінилися умови оподаткування орендної плати, зросла нормативна грошова оцінка переданих в оренду земельних ділянок, яка, згідно зазначених договорів. є базою для визначення розміру орендної плати, а також змінилися споживчі ціни, які також впливають на формування розміру орендної плати.

Відповідно до п. 28 Договору № 41 від 23.11.2011 року та п. 10.3. Договору № 6 від 08.01.2013 року, зазначені договори оренди можуть бути розірвані за взаємною згодою сторін.

03.11.2018 року, з метою досудового врегулювання, позивачем на адресу СФГ «Людмила» було направлено письмову заяву про розірвання договору оренди землі № 41 від 23.11.2011 року, а також письмову заяву про розірвання договору оренди землі № 6 від 08.01.2013 року (а.с. 18,19).

Згідно письмової відповіді на вказані заяви, відповідачем було зазначено, що СФГ «Людмила» не розглядає пропозицій про дострокове розірвання договорів оренди. Наведені в заявах порушення умов договорів щодо орендних розрахунків не відповідають дійсності. Договорів оренди СФГ «Людмила» не порушувало (а.с. 20).

Зважаючи на відмову СФГ «Людмила» розірвати договір № 41 від 23.11.2011 року та договір № 6 від 08.01.2013 року за взаємною згодою сторін, 03.12.2018 року позивачем, на адресу СФГ «Людмила», було направлено пропозицію про внесення змін до договору оренди землі № 41 від 23.11.2011 року, до якої було долучено чотири примірники Додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі № 41 від 23.11.2011 року, а також пропозицію про внесення змін до Договору оренди землі № 6 від 08.01.2013 року, до якої також було долучено чотири примірники додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі № 6 від 08.01.2013 року (а.с. 23-30).

Зазначені пропозиції та додаткові угоди були направлені рекомендованими поштовими відправленнями з описом вкладення. Зазначене підтверджується: накладною № 766 від 03.12.2018 року, фіскальним чеком № 000093542 від 03.12.2018 року, описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 766; накладною № 774 від 03.12.2018 року, фіскальним чеком № 000093543 від 03.12.2018 року, описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 774 (а.с. 26, 30 зворот).

Вказані пропозиції СФГ «Людмила» отримало 06.12.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 766 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 774 (а.с. 26, 30 зворот). Ніякої відповіді на зазначені пропозиції СФГ «Людмила» позивачу не надало.

У відповідності до ст. ст. 1, 21 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору оренди землі.

Отже, розмір орендної плати та порядок її перегляду є істотною умовою договору № 41 від 23.11.2011 року та договору № 6 від 08.01.2013 року.

Під господарською діяльністю, відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Згідно ст. 17 Господарського кодексу України, податки є засобом державного регулювання господарської діяльності. Ставки податків мають нормативний характер і не можуть встановлюватись індивідуально для окремого суб`єкта господарювання. Податки та інші обов`язкові платежі, що відповідно до закону включаються до ціни товарів (робіт, послуг) або відносяться на їх собівартість, сплачуються суб`єктами господарювання незалежно від результатів їх господарської діяльності.

З огляду на зазначене, зміни у податковій політиці ведуть до зміни умов господарювання, внаслідок чого у сторін Договору № 41 від 23.11.2011 року та Договору № 6 від 08.01.2013 року виникає обов`язок переглянути розмір орендної плати.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 року, підрозділ 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України було доповнено пунктом 161, відповідно до якого встановлено військовий збір у розмірі 1,5 % від об`єкта оподаткування.

У відповідності до вимог пп. 1.2. п. 161 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України (об`єктом оподаткування збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри).

Пунктом 163.1. статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. До загального місячного (річного) доходу платника податку, включаються, зокрема, суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору (пп. 164.2.2 ПКУ) та дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170.1 ПКУ.

Отже сума, що виплачується за договором оренди земельної ділянки, підлягає оподаткуванню військовим збором на загальних підставах.

Але, під час визначення розмірів орендної плати по договору № 41 від 23.11.2011 року та договору № 6 від 08.01.2013 року, зобов`язання по сплаті військового збору з доходу у вигляді орендної плати за землю не враховувалося, зазначене свідчить про необхідність перегляду розмірів орендної плати, встановлених вищевказаними договорами, та визначення таких розмірів з урахуванням оподаткування орендної плати військовим збором.

Крім того, відповідно до п. 5 договору № 41 від 23.11.2011 року та п. 4.1 договору № 6 від 08.01.2013 року, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі з урахуванням податку на доходи фізичних осіб, оскільки, орендна плата включається до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з метою справляння податку на доходи фізичних осіб.

Ставка податку на доходи фізичних осіб, станом на дату укладення договору № 41 від 23.11.2011 року та договору № 6 від 08.01.2013 року дорівнювала 15 % від бази оподаткуван-

ня.

Пунктом 28 Розділу I Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року, внесені зміни до пункту 167.1. статті 167 ПК України, у відповідності до яких, станом на теперішній час, ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 % бази оподаткування.

Отже, розмір податку на доходи фізичних осіб, який враховується при внесенні орендної плати, змінився, що також свідчить про необхідність перегляду розмірів орендної плати, встановлених договором № 41 від 23.11.2011 року і договором № 6 від 08.01.2013 року, та визначення цих розмірів з урахуванням нової ставки податку на доходи фізичних осіб.

При цьому, необхідно враховувати, що згідно з вимогами пп. 170.1.1. п. 170.1. ст. 170 ПК України, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, встановленого в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, передбачена законодавством з питань оренди землі.

За період дії договору № 41 від 23.11.2011 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0123 змінювалася у бік зростання три рази, і станом на 2018 рік становить 168 710, 66 гривні, зазначене підтверджується довідкою відділу у Юр`ївському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та у м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 0-4-0.182-1601/181-18 від 16.11.2018 року. (а.с. 21).

Також, за період дії договору № 6 від 08.01.2013 року, сукупна нормативна грошова оцінка земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0315 і :01:001:0316, загальною площею 6,0226 га, змінювалася у бік зростання три рази, і станом на 2018 рік становить 168 710, 66 гривні, що підтверджується довідкою відділу у Юр`ївському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та у м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 0-4-0.182-1600/181-18 від 16.11.2018 року (а.с. 22).

П. п. 3 і 5 договору № 41 від 23.11.2011 року, а також п.п. 2.2. і 4.1. договору № 6 від 08.01.2013 року, визначено, що розмір орендної плати повинен становити не менше 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, внаслідок зміни нормативної грошової оцінки, відповідно, має бути змінений і розмір орендної плати.

Оскільки, всупереч вимогам закону та змісту зазначених договорів, відповідач відмовляється вносити зміни шляхом перегляду (перерахування) розміру орендної плати внаслідок зміни господарювання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що підстави для зміни розміру орендної плати відсутні, підлягають відхиленню, оскільки нормативна грошова оцінка земельних ділянок змінювалася у бік зростання три рази, а Верховний Суд у Постанові від 12.07.2018 року у справі № 910/11764/17, розглядаючи подібні правовідносини, дійшов висновку, що з урахуванням положень статті 632 ЦК України, статті 288 ПК України і статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі» нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Крім того, враховуючи зміни у податковому законодавстві, обсяг податкових зобов`язань орендодавця також збільшився, що свідчить про зміну умов його господарювання. Посилання відповідача на те, що ним сплачувалися податки, зокрема податок з доходу громадян, податок на земельну ділянку та військовий збір, належними доказами, окрім розрахунку, складеного самим відповідачем, не підтверджено, відомостей щодо зарахування відповідних податків та зборів матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо фактичного виконання відповідачем вимог чинного податкового законодавства та сплати орендної плати з урахуванням розміру актуальної грошової оцінки земельної ділянки, не звільняє від обов`язку перегляду розміру орендної плати при зміні умов господарювання та закріплення таких змін, що визначають істотні умови договору.

Відмова СФГ «Людмила» переглянути розмір орендної плати після того як змінилися умови господарювання, відповідно до статті 610 ЦК України є порушенням господарством зобов`язань по Договору № 41 від 23.11.2011 року та Договору № 6 від 08.01.2013 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Пунктом 28 Договору № 41 від 23.11.2011 року та пунктом 10.3. Договору № 6 від 08.01.2013 року встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (а.с.15,16).

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених умовами договору.

Частиною 2 статті 651 ЦК України також встановлено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Передаючи свої земельні ділянки у довгострокову оренду СФГ «Людмила», встановлений пунктами 9 Договору № 41 від 23.11.2011 року та 4.6. Договору № 6 від 08.01.2013 року обов`язок переглядати розмір орендної плати внаслідок зміни умов господарювання, позивач ОСОБА_1 вважала істотною умовою договору, з огляду на те, що отримання доходу у вигляді орендної плати належного розміру і було метою укладення договорів оренди з її боку, єдиним інтересом позивача у цих правовідносинах. Зазначене набуває вирішального значення, враховуючи неможливість індексації орендної плати згідно умов п. 6 договору № 41 від 23.11.2011 року і п. 4.2. договору № 6 від 08.01.2013 року. Відмова СФГ «Людмила» переглянути розміри орендної плати по вказаним договорам не тільки порушує умови цих договорів оренди землі, а й позбавляє позивача можливості отримувати гідну та обґрунтовану плату за можливість користування її землею.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позовної давності, підлягають відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно матеріалам справи, досудовий спір щодо внесення змін до Договорів оренди та їх розірвання виник між сторонами у 2018 році, тому отримавши відмову орендаря від пропозицій орендодавця, позивач звернулась до суду для вирішення спору в межах строку позовної давності.

Таким чином, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Людмила» - залишити без задоволення.

Рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова