справа № 278/169/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Фурман О.А., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - орган опіки і піклування Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про зміну місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, яким просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач постійно слідкує за розвитком та станом здоров`я дітей, піклується про них та виховує їх. Діти почали жалітись на жорстоке ставлення до них з боку відповідача, поведінка якого по відношенню до дітей характеризується грубістю, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталася до органів поліції.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи заперечував проти заявленого позову та просив у задоволенні такого відмовити, оскільки зміна місця проживання дитини не відповідає інтересам самої дитини.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.11.2010 року розірвано шлюб між сторонами (а.с. 35).

Від даного шлюбу народились діти: ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2010 року (а.с. 36) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 31.05.2011 року визначено місце проживання дітей разом з батьком - ОСОБА_2 (а.с. 34).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2011 року змінено рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26.11.2010 року у справі №2-5324/2010 щодо розміру стягуваних аліментів та вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 300 гривень (а.с. 39-40).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 4.10.2011 року вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх доходів щомісячно і до повноліття дитини (а.с. 41).

Відповідно до довідки-розрахунку Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира ГТУЮ в Житомирській області від 8.08.2019 року заборгованість по виконавчому листу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 станом на 10.04.2019 року становить 31 000, 00 гривень (а.с. 43-44).

Відповідно до довідки-розрахунку Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира ГТУЮ в Житомирській області від 8.08.2019 року заборгованість по виконавчому листу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 станом на 1.08.2019 року становить 55 748, 25 гривень (а.с. 45-46).

Рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області №7 від 16.05.2019 року затверджено рішення комісії з захисту прав дитини від 11.05.2019 року "Про визначення способу у вихованні дитини", яким встановлено час спілкування позивача з синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у суботу та неділю з 10 години до 14 години, у будні дні з 16 години до 20 години за попередньою домовленістю відповідачем та за згодою дітей, дозволено забирати дітей за місцем свого проживання (а.с. 14).

Відповідно до характеристик на дітей Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 та Воскресної школи при Спасо-Преображенському кафедральному соборі, батько, ОСОБА_2 приділяє належну увагу у вихованні дітей, піклується про них, відвідує батьківські збори та цікавиться поведінкою та навчанням синів. Мати дітей жодного разу не була присутня на батьківських зборах, не цікавилась навчанням та поведінкою дітей (а.с. 49-51).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" унормовано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 СК України установлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як випливає з Рішення Європейського суду з прав людини "Справа "Савіни проти України"" від 18 грудня 2008 року, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 159 СК України встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України).

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що зміна місця проживання дитини, ОСОБА_3 , не забезпечуватиме інтересів самої дитини та суперечитиме таким, що в свою чергу дає суду беззаперечні підстави для відмови у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 17 червня 2020 року.

На час дії карантину строк на оскарження рішення зупиняється.

Суддя Є.О. Грубіян