Справа № 639/3282/20
Провадження № 2-з/639/37/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/3282/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/3282/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій він просив суд:

1. Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) шляхом накладення арешту на нерухоме майно подружжя ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ), яке належить їм на праві спільної власності подружжя, а саме будинок

АДРЕСА_1 . До набрання чинності рішення у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо будинку

АДРЕСА_2 обґрунтування заяви зазначено, що15 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була укладена розписка про одержання грошових коштів в простій письмовій формі

З вказаної розписки вбачається, що позивач передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 25 000,00 доларів США, а ОСОБА_4 отримав від позивача вказану суму грошових коштів. Передача грошових коштів була здійсненна у момент підписання розписки.

Строк виконання зобов`язання повернення ОСОБА_1 грошових коштів був встановлений до 31 грудня 2017 року.

Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, однак ОСОБА_4 свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у сумі 25 000, 00 доларів США виконав частково, 30.04.2018 року повернувши 1 500,00 доларів США в рахунок погашення боргу. Разом з цим, в квітні 2018 року, після повернення ОСОБА_4 1 500, 00 доларів США в рахунок погашення боргу, між сторонами була досягнута домовленість щодо відстрочки повернення залишку грошових коштів у розмірі 23 500, 00 доларів США до кінця 2018 року.

Проте, незважаючи на досягнуту домовленість між позивачем та ОСОБА_4 , він по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання так і не виконав, що в подальшому спричинило порушення прав та виникнення у позивача збитків у сумі 955 987,47 грн., що еквівалентно 35 406,68 дол. США.

Таким чином, на думку позивача вказаний захід забезпечення позову унеможливить відчуження майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яке належить їм на праві спільної власності подружжя та сприятиме позитивному виконанню рішення суду та як наслідок захисту прав позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом непізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно відповідача є докази, що свідчать про наявність такого майна (грошей), їх належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна (грошей) у особи.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник клопотання про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Заявник в своїй заяві про забезпечення позову просив суд накласти арешт на нерухоме майно подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яке належить їм на праві спільної власності подружжя, а саме будинок АДРЕСА_2 та заборонити відчуження вказаного майна.

З матеріалів заяви вбачається, що будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією технічного паспорту.

ОСОБА_3 та відповідач по справі ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач по справі є співвласником будинку, чи що йому на праві спільної сумісної власності належить Ѕ частина спірного будинку матеріали справи не містять.

Окрім того, ОСОБА_1 просив накласти арешт на увесь будинок, а не на окрему його частину.

В свою чергу, предметом цивільної справи, яка перебуває на розгляді у суді є стягнення заборгованості за розпискою укладеною з відповідачем по справі ОСОБА_4 .

Однак, матеріали справи не містять у собі жодних підтверджень того, що грошові кошти були позичені ОСОБА_4 в інтересах сім`ї.

ОСОБА_3 не була залучена до участі у справі, яка перебуває на розгляді у суді.

Враховуючи те, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення майнових прав ОСОБА_3 , яка навіть не є стороною у справі.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/3282/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/3282/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

В силу пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 (строки апеляційного оскарження) продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 10.06.2020 року.

Суддя В.В. Труханович