УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/412/20

11 червня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідач не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/412/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Костопільським районним судом Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження розглядається справа №564/412/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Сторони у судове засідання не з`явилися, позивачем подано заяву про відвід судді Левчук В.В. Заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є працівником Костопільського районного суду, що викликає сумніви у об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи.

Дослідивши заяву про відвід судді, суд дійшов таких висновків.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Обставини, на які посилається у своїй заяві позивач, є недостатніми для того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість судді. Наявність самого лише сумніву у неупередженості судді недостатньо для його відводу, оскільки обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву.

Європейський суд з прав людини встановив, що вимога «неупередженості» має два аспекти. По-перше, суддя повинен бути суб`єктивно вільний від особистих упереджень або пристрастей. По-друге, він повинен бути об`єктивно неупереджений, тобто гарантовано виключати будь-які обгрунтовані сумніви щодо цього. Європейський Суд також вказав, що для віри в незалежність і неупередженість суду важливі їх зовнішні ознаки, оскільки від питанням знаходяться повага та авторитет, які суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості.

Суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатися, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що суддя повинен взяти самовідвід, якщо стороною у розглядуваній ним справі виявиться співробітник його суду, який, окрім того, займає у суді адміністративну посаду керівника апарату суду. І не тому, що суддя насправді буде упередженим, а з метою уникнення у інших учасників процесу підозри щодо об`єктивності та неупередженості судового розгляду, особливо якщо спір буде вирішено на користь саме працівника суду.

Положення, закріплені у статті 14 Кодексу суддівської етики, є запорукою довіри не тільки до окремого судді, а й для всієї судової системи. Норми даної статті безпосередньо кореспондуються з такими принципами, визначеними у Бангалорських принципах поведінки суддів, як неупередженість, об`єктивність, чесність та непідкупність.

Так, у пункті 1.6. Бангалорських принципів закріплений обов`язок судді виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки суддів з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства належать такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У розвиток цього конституційного положення принципи рівності прав учасників процесу та змагальності сторін закріплюються і в процесуальних кодексах України.

В свою чергу, відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення відводу, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено.

Відповідно ч.1ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.36,39,40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Левчук В.В. залишити без задоволення.

Заявляю самовідвід по розгляду цивільної справи №564/412/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передати в канцелярію Костопільського райцоного суду Рівненської області для визначення складу суду відповідно до ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

СуддяВ. В. Левчук