Справа № 444/1858/20
Провадження № 2/444/859/2020
УХВАЛА

про забезпечення позову

06 серпня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Сагаль Д.А.

розглянувши заяву про забезпечення позову, яка подана представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Бартків Ігорем Богдановичем у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та повернення переданого транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бартків І.Б. подав до суду заяву про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі.

У такій заяві про забезпечення позову просить, на час розгляду справи судом, накласти арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль марки Hyundai i20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , що належить позивачеві та знаходиться у відповідача, та просить повернути зазначений транспортний засіб позивачу - гр. ОСОБА_1 .

Заяву обгрунтовує наступним.

24.07.2020 р. адвокатом Бартків І.Б. як представником позивача ОСОБА_1 була подана позовна заява до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та повернення переданого транспортного засобу (справа № 444/1858/20, провадження № 2/444/859/2020).

Зазначає, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 10 квітня 2020 р. було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №273. Згідно такого договору, сторони зобов`язуються протягом терміну указаного у цьому договорі укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (далі - основний договір), на умовах установлених цим договором. Згідно з п.1.15., продавець до моменту укладення основного договору передає покупцю для користування транспортний засіб, а покупець користується транспортним засобом та зобов`язується: підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані; використовувати його винятково за його цільовим призначенням; страхувати транспортний засіб; за власний рахунок здійснювати заміну деталей і частин транспортного засобу, які вийшли з ладу; усувати наслідки аварій і ушкоджень, що виникли під час його експлуатації; здійснювати за власний рахунок заправку паливно-мастильними матеріалами у період його використання; У п.2.2.3. договору вказано, що кожного місяця, не пізніше 30 числа покупець сплачуватиме продавцю готівкою, або в безготівковій формі суму у розмірі еквівалентному 277 доларів США50 центів на день здійснення оплати. Згідно п.1.16 договору, у випадку прострочення покупцем сплати платежів передбачених п.2.2.3. цього договору, за 2 місяці користування транспортним засобом, покупець зобов`язаний повернути транспортний засіб продавцю та сплатити суму боргу за 2 місяці з врахуванням пені, згідно цього договору. П.3.4. договору передбачено: сторони домовились, що у випадку порушення покупцем п. 1.16. цього договору продавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку. Відповідачем було порушено п. 2.2.3. та 1.16. договору, та не виконуються умови договору, відповідач свідомо не виконує взятих на себе зобов`язань та уникає вирішення ситуації шляхом переговорів.

Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово намагався повідомити відповідача в телефонному режимі, про намір розірвати договір.

Вказує, що в поданій позовній заяві, серед позовних вимог, просить суд, на час розгляду справи судом, накласти арешт на транспортний засіб, а саме вищевказаний автомобіль марки Hyundai i20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, що належить позивачеві і знаходяться у відповідача та просить зобов`язати відповідача повернути такий транспортний засіб позивачу, оскільки існує високий ризик суттєвого пошкодження зазначеного транспортного засобу аж до можливого знищення чи іншого доведення до непридатного стану, можливого скоєння відповідачем на цьому транспортному засобі кримінального (злочину або проступку) чи адміністративного правопорушення, протиправного - незаконного відчуження чи інших можливих незаконних дій зі сторони відповідача, що тим самим в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призвести до інших тяжких наслідків тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

З`ясувавши обставини заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слідуючи роз`ясненням, наданим у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, суд приймає до уваги, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення наведеної постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

На підставі відомостей, викладених в позовній заяві та доданих до неї документах, суд дійшов до висновку про наявність реального спору між сторонами.

Судом встановлено, що предметом спору у вищевказаній цивільній справі є розірвання попереднього договору купівлі-продажу та повернення переданого транспортного засобу.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, приходить до висновку про те, що позивачем не в повній мірі враховано співмірність заходів забезпечення позову, про які він просить, із заявленими позовними вимогами.

Суд вважає, що заявлений вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль - передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи.

Разом з тим, вимога заявника про повернення транспорного засобу позивачеві не є співмірною із заявленими вимогами, та не підлягає до задоволення із врахуванням норми ч. 10 ст. 150 ЦПК України, оскільки за змістом є тотожною до заявлених позивачем позовних вимог.

Від так, такий обраний заявником захід забезпечення позову фактично збігається із заявленим цивільним позовом.

А відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Виходячи зі специфіки вказаного вище виду забезпечення позову, з врахуванням предмету позову та характеру спірних правовідносин, слід прийти до висновку, що є реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання в подальшому рішення суду, а тому, заява про забезпечення позову підлягає до частково задоволення в частині накладення арешту на автомобіль.

Заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказаний автомобіль може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відповілядно п. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову, яка подана представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Бартків Ігорем Богдановичем - задоволити частково.

До набрання законної сили судовим рішенням у справі № 444/1858/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та повернення переданого транспортного засобу, накласти арешт на:

- транспортний засіб, а саме автомобіль марки Hyundai i20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Відомості відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Боржник:

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Копію ухвали направити у Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області- для відома та виконання та учасникам справи - для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення або у порядку ст. 354 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Ясиновський Р. Б.