КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2847/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року у складі судді Мицик Ю.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась у суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час перебування в шлюбних відносинах із відповідачем, у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2010 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 350 грн. Рішенням цього ж суду від 21 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує рішення суду по виплаті аліментів, не бере участі у вихованні своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та взагалі не цікавиться життям доньки, що в свою чергу свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та самоусунення від виховання та утримання своєї дитини, позивач вимушена була звернутися до суду та просила збільшити розмір аліментів до 2 000 грн. з наступною індексацією розміру відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки розмір визначений судом не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини (придбання одягу, продуктів харчування, засобів гігієни), вона не має змоги оплатити у разі потреби лікування доньки, відвідування гуртків тощо.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року позов задоволено частково. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2010 року з 350 грн. на 2 000 грн. з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зміни розміру аліментів і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2010 року з 350 грн. на 1059 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі до 2 000 грн. є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Вказано, що частково погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зміни розміру стягнутих аліментів з урахуванням прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», який спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання, оскільки вважає, що стягнута сума аліментів є завищеною, з огляду на його матеріальний стан, який не покращився, у нього не має стабільної роботи у зв`язку з наявною судимістю, має мінливі доходи та знаходиться у тяжкому матеріальному становищі. Перебуває в пошуках роботи, орендує житло, так як не має свого власного майна, у тому числі рухомого та нерухомого.

Посилаючись на встановлений законом з липня 2019 року прожитковий мінімум для дитини відповідного віку в розмірі 2 118 грн. вважає, що спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1 059 грн. та вказує на те, що висновок суду щодо стягнення з відповідача аліментів у сумі 2 000 грн. позбавить його можливості їх сплачувати, що призведе до виникнення заборгованості по несплаті аліментів та притягнення до кримінальної відповідальності, просить апеляційну скаргу задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року в частині вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 в частині відмови у позові, не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2011року (а.с. 9-10, 17).

Відповідно до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Встановлено, що малолітня донька сторін проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що позивач працює в ТОВ «СПОРТСХАБ» менеджером з продажу, за період з січня 2018 по червень 2018 отримала дохід в розмірі 18 723 грн. 71 коп., позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 23-24).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 березня 2010 постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання спільної доньки аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно і до повноліття дитини.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції з посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, зазначив, що оскільки у відповідача не має стягнень по аліментам, інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі є такими, що ґрунтуються на законі. При цьому судом першої інстанції вказано, що виходячи із позицій сторін та інтересів дитини, яка потребує належного матеріального утримання, суд вважає доцільним визначити щомісячний розмір аліментів у сумі 2 000 грн.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 підтвердила, що забезпечує дитину лікуванням в разі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а і моральних зусиль.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В апеляційні й скарзі ОСОБА_1 зазначав, що не може надавати грошову допомогу у визначено судом розмірі та просив стягнути з нього половину прожиткового мінімуму в розмірі 1 059 грн., посилаючись, що його тяжкий матеріальний стан, розмір аліментів є значним, оскільки не має постійного місця роботи у зв`язку з наявною судимістю, має мінливі доходи, орендує житло та немає свого власного майна.

Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в той час як відповідно до матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для її задоволення, оскільки не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду про часткове задоволення вимог заявленого позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 2 000 грн. до досягнення дитиною повноліття, оскільки прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, і кожен з батьків повинен надавати дитині щомісячно утримання у достатньому розмірі. Тобто, надання батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти забезпеченню гармонійному розвитку дитини, не обмежуючись мінімумом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз положень ст. 192 СК України вказує на те, що підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, яка виникла після ухвалення судом цього рішення.

Зібрані докази вказують на те, що після ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, матеріальний стан позивачки змінився.

При цьому, колегія суддів враховує й наявні у справі докази про те, що розмір аліментів, у сумі 350 грн. визначався судом з урахуванням перебування відповідача в місцях позбавлення волі. Нині боржник перебуває на свободі, є працездатним, а тому спроможний виплачувати аліменти на утримання дитини в установленому судом розмірі.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості сплати встановленого судом розміру аліментів, які підлягають стягненню судовим рішенням, або погіршення його майнового стану.

З урахуванням викладеного, обставин справи, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про визначення судом непомірного розміру аліментів на утримання доньки та наявність підстав до його зменшення.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального права районним судом застосовано правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року залишити без мін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 червня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: