Дата документу 11.06.2020 Справа № 337/5634/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/5634/19Головуючий у 1-й інстанції Ширіна С.А. Повний текст рішення складено 02.03.2020 року
Пр. № 22-ц/807/1547/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району (надалі - УПСЗН ЗМР по Хортицькому району) до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених державних коштів

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року УПСЗН ЗМР по Хортицькому району звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-7), в якому просило витребувати шляхом стягнення з відповідача надмірно виплачені бюджетні кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 09.09.2017 року по 28.02.2018 року у сумі 12071,89 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що ОСОБА_1 з 14.09.2015 року перебуває на обліку УПСЗН ЗМР по Хортицькому району, як внутрішньопереміщена особа з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. На підставі поданої заяви та доданих до неї документів відповідачу надавалася щомісячна адресна допомога, як внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі та у відповідність до Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Зазначена допомога надавалася за період із 09.03.2017 р. по 08.09.2017 р. за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 , загальний розмір допомоги на сім`ю становить 1768,00 грн. До складу сім`ї відповідача, на час отримання адресної допомоги, входили: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .Згідно заяви ОСОБА_1 від 08.09.2017 р. ОСОБА_1 було продовжено виплату грошової допомоги на період з 08.09.2017 р. по 07.03.2018 р. за фактичним місцем проживання( рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 25.09.2017р. на підставі рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.09.2017р. № 68). Грошова допомога розрахована на період з 08.09.2017р. по 07.03.2018р. на всіх членів родини. Загальний розмір допомоги на сім`ю становить 1768,00 грн. Згідно заяви ОСОБА_1 від 11.12.2017р. № 1618 їй було здійснено перерахунок в межах терміну призначення грошової допомоги за іншою адресою проживання на період з 11.12.2017 р. по 07.03.2018р. ( рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 13.12.2017р. на підставі рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.12.2017р. № 92). Загальний розмір допомоги на сім`ю з 11.12.2017р. по 31.12.2017р склав 1768,00 грн. , з 01.01.2018 р. по 07.03.2018р. склав 2400,00 грн. Відповідно до внесених змін до п. 3 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» було здійснено автоматизований розрахунок розміру грошової допомоги на період з 20.01.2018 р. по 07.03.2018р., який склав 2884,00 грн. Постановою КМУ від 31.05.2017р. № 370 були внесені зміни до п.2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Згідно яких до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (станом на 02.12.2015р. із змінами згідно з Розпорядженням КМ № 1276-р ) не включено адресу реєстрації ОСОБА_1 та членів її сім`ї ( м. Вугледар Донецької області). Тобто не включення м. Вугледар Донецької області до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджених розпорядженням КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р, є підставою втрати ОСОБА_1 права на отримання грошової допомоги. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не мала права на подовження виплати грошової допомоги за заявою від 08.09.2017р. № 686, управлінням 26.03.2018р. винесено рішення про подовження виплати грошової допомоги за заявою від 09.03.2017р. № 675 на період з 09.03.2017р. по 02.06.2017р. (по день набрання чинності Постанови КМУ від 31.05.2017р. №370, а саме з 03.06.2017р.) Сформовано повідомлення від 26.03.2018р. № 27 про припинення соціальної виплати внутрішньо переміщеної особи. Згідно протоколу (індивідуальному перерахунку) від 11.05.2018р. сума переплати за період з 09.09.2017р. по 28.02.2018р. склала 12071,89 грн. Відповідачка не мала права на виплату грошової допомоги за заявою від 08.09.2017р. № 686.На момент прийняття рішення про припинення виплати грошової допомоги (26.03.2018р.) була вже виплачена грошова допомога за період з 09.09.2017р. по 28.02.2018р. включно.

10.06.2018 року та 13.09.2018 року позивачем направлено ОСОБА_1 повідомлення про повернення коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг до 20 жовтня 2018 року у розмірі 12071,89 ггрн.

За таких обставин, кошти за період із 09.09.2017 р. по 28.02.2018 р. у сумі 12071,89 грн. були надміру сплачені відповідачу, добровільно повернути такі кошти відповідач відмовляється.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ширіну С.А. (а.с. 44).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 46) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін по справі.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року (а.с. 73-77) в задоволенні позовних вимог УПСЗН ЗМР по Хортицькому району у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач УПСЗН ЗМР по Хортицькому району у своїй апеляційній скарзі (а.с. 81-82) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 84).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 02 квітня 2020 року (а.с. 88), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 92).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу УПСЗН ЗМР по Хортицькому району у цій справі (а.с. 93-97).

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).

Крім того, у період з 17.05.2020 року по 03.06.2020 року включно суддя-доповідач Гончар М.С. перебувала на лікарняному, а у період з 01.06.2020 року по 10.06.2020 року суддя-член колегії Подліянова Г.С. перебувала на нетривалому лікарняному, який не давав права на її зміну іншим суддею в автоматизованому порядку у цій справі.

Також, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 22 червня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача УПСЗН ЗМР по Хортицькому району у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст. ст. 4, 5, 11-13, 89, 229, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1213, 1215 ЦК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі, відсутності підстав для задоволення останніх.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає його правильними, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що з 14.09.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку УПСЗН ЗМР по Хортицькому району, як внутрішньопереміщена особа з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

На підставі поданої заяви та доданих до неї документів відповідачу надавалася щомісячна адресна допомога, як внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі та у відповідність до Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Зазначена допомога надавалася за період із 09.03.2017 р. по 08.09.2017 р. за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 , загальний розмір допомоги на сім`ю становить 1768,00 грн. До складу сім`ї відповідача, на час отримання адресної допомоги, входили: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 08.09.2017 р. № 686 останній було продовжено виплату грошової допомоги на період з 08.09.2017 р. по 07.03.2018 р. за фактичним місцем проживання (рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 25.09.2017р. на підставі рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.09.2017р. № 68). Грошова допомога розрахована на період з 08.09.2017р. по 07.03.2018р. на всіх членів родини. Загальний розмір допомоги на сім`ю становить 1768,00 грн.

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 11.12.2017р. № 1618 їй було здійснено перерахунок в межах терміну призначення грошової допомоги за іншою адресою проживання на період з 11.12.2017р. по 07.03.2018р. (рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 13.12.2017р. на підставі рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.12.2017р. № 92). Загальний розмір допомоги на сім`ю з 11.12.2017р. по 31.12.2017р склав 1768,00 грн., з 01.01.2018 р. по 07.03.2018р. склав 2400,00 грн.

Відповідно до внесених змін до п.3 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» було здійснено автоматизований розрахунок розміру грошової допомоги на період з 20.01.2018р. по 07.03.2018р., який склав 2884,00 грн.

Постановою КМУ від 31.05.2017р. № 370 були внесені зміни до п.2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Згідно із якими до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (станом на 02.12.2015р. із змінами згідно з Розпорядженням КМ № 1276-р) не включено адресу реєстрації ОСОБА_1 та членів її сім`ї (м. Вугледар Донецької області). Тобто невключення м. Вугледар Донецької області до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджених розпорядженням КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р, є підставою втрати ОСОБА_1 права на отримання грошової допомоги. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не мала права на подовження виплати грошової допомоги за заявою від 08.09.2017р. № 686, управлінням 26.03.2018р. винесено рішення про подовження виплати грошової допомоги за заявою від 09.03.2017р. № 675 на період з 09.03.2017р. по 02.06.2017р. (по день набрання чинності Постанови КМУ від 31.05.2017р. №370, а саме з 03.06.2017р.) Сформовано повідомлення від 26.03.2018р. № 27 про припинення соціальної виплати внутрішньо переміщеної особи. Згідно протоколу (індивідуальному перерахунку) від 11.05.2018р. сума переплати за період з 09.09.2017р. по 28.02.2018р. склала 12071,89 грн. Відповідачка не мала права на виплату грошової допомоги за заявою від 08.09.2017р. № 686.На момент прийняття рішення про припинення виплати грошової допомоги (26.03.2018р.) була вже виплачена грошова допомога за період з 09.09.2017р. по 28.02.2018р. включно.

10.06.2018 року та 13.09.2018 року позивачем направлено ОСОБА_1 повідомлення про повернення коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньопереміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг до 20 жовтня 2018 року у розмірі 12071 (дванадцять тисяч сімдесят одна) грн. 89 коп.

Відповідач ОСОБА_1 самостійно повернути надміру перерахованих коштів у вигляді державної соціальної допомоги за період з 09.09.2017р. по 28.02.2018р. у розмірі 12071,89 грн. відмовилась.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача.

Постановою КМУ від 31.05.2017р. № 370 були внесені зміни до п.2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» . Абзаци перший і другий пункту 2 замінено абзацами такого змісту:

"2. Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 92, ст. 2655; 2015 р., № 98, ст. 3368).

Згідно із внесеними змінами до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (станом на 02.12.2015р. із змінами згідно з Розпорядженням КМ № 1276-р ) не включено адресу реєстрації ОСОБА_1 та членів її сім`ї (м. Вугледар Донецької області). Тобто невключення м. Вугледар Донецької області до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджених розпорядженням КМУ від 07.11.2014р. № 1085-р, є підставою втрати ОСОБА_1 права на отримання грошової допомоги. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не мала права на подовження виплати грошової допомоги за заявою від 08.09.2017р. № 686, управлінням 26.03.2018р. винесено рішення про подовження виплати грошової допомоги за заявою від 09.03.2017р. № 675 на період з 09.03.2017р. по 02.06.2017р. (по день набрання чинності Постанови КМУ від 31.05.2017р. №370, а саме з 03.06.2017р.) Сформовано повідомлення від 26.03.2018р. № 27 про припинення соціальної виплати внутрішньо переміщеної особи. Згідно із протоколу (індивідуальному перерахунку) від 11.05.2018р. сума переплати за період з 09.09.2017р. по 28.02.2018р. склала 12071,89 грн. Відповідачка не мала права на виплату грошової допомоги за заявою від 08.09.2017р. № 686. На момент прийняття рішення про припинення виплати грошової допомоги (26.03.2018р.) була вже виплачена грошова допомога за період з 09.09.2017р. по 28.02.2018р. включно.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Пунктом 12 вище вказаного Порядку встановлено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

- подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

- надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

Абзац третій пункту 12 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 257 від 08.04.2015, № 370 від 31.05.2017, № 548 від 11.07.2018, № 713 від 05.09.2018\

- зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

Абзац четвертий пункту 12 в редакції Постанови КМ № 636 від 26.08.2015\

- виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги;

-у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Пункт 12 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ № 548 від 11.07.2018\

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Пункт 12 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 212 від 31.03.2015\

Зі змісту вище вказаних норм права вбачається, що обов`язковими умовами утримання надміру виплачених сум допомоги є наявність зловживань з боку отримувача такої допомоги, а саме: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють та у разі зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи чи її смерті. Отже, повернення надміру сплачених сум допомоги передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини одержувача допомоги чи зняття його з обліку.

Згідно із ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Але, законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов`язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

При цьому, ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Крім того, правовою позицією Верховного Суду України від 02.07.2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Суд першої інстанції правильно вважав, що неправильне застосування позивачем норм матеріального права при призначенні і нарахуванні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, не є рахунковою помилкою в розумінні ст. 1215 ЦК України, яка надає право витребування у останньої переплати соціальних виплат.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22.01.2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідачки, її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, а також доказів того, що УПСЗН ЗМР по Хортицькому району при призначенні державної соціальної допомоги ОСОБА_1 було допущено саме арифметичну (лічильну) помилку, тому правильно вважав, що позовні вимоги позивача до відповідача у цій справі у повному обсязі не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги позивача УПСЗН ЗМР по Хортицькому району є такими, що дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в його позові, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи: дослідував докази сторін, у тому числі письмові докази сторін, наявні у матеріалах цієї справи, тощо.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача УПСЗН ЗМР по Хортицькому району, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач УПСЗН ЗМР по Хортицькому району не надало суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі в частині наявності рахункової помилки з боку позивача чи недобросовісності з боку набувача.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача УПСЗНЗМР по Хортицькому району.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що рішенням, яке є предметом апеляційного перегляду у цій справі, суд першої інстанції не вирішував питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови УПСЗН ЗМР по Хортицькому району у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останнє не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_1 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 11.06.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.