Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Добривечір А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року позивачка, інтереси якої представлені адвокатом Звольським І.І. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач є батьком їх спільного сина, ще до розлучення відповідач матеріальне забезпечення дитині надавав за власним розсудом, не зважаючи на потреби дитини. Зазначає, що після розлучення відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не здійснює, у поодиноких випадках після довгих прохань відповідач на власний розсуд здійснює матеріальну допомогу в розмірах, які визначає самостійно без урахування потреб дитини. Вказує, що на неодноразові звернення позивачки з проханням допомоги відповідач не реагував або відмовлявся. Разом з тим, на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних батьків не перебуває, має відмінний стан здоров"я, працездатний, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі на утримання їх спільного сина.

В лютому 2020 р. відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила позов задовольнити частково, посилаючись на те, що з він сплачує позивачці на утримання сина аліменти, що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, позивачка не надає жодної квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що вона витрачає грошові кошти на дитину.

В судове засідання позивачка та іі представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав з підстав зазначених в ньому, просив задовольнити та ухвалити відповідне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що з 28.04.2017 р. сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Від спільного життя сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент розгляду справи малолітній син проживає разом з матір"ю - позивачем у справі за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечувалося відповідачем.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі.

На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є людиною молодого та працездатного віку, відповідно до довідок, які знаходяться в матеріалах справи № 20.1.0.0.0/7-202002/0911 від 11.02.2020 р. та № 20.1.0.0.0/7-202002/0920 від 11.02.2020 р. відповідач працює директором в АТ КБ «Приватбанк» на посаді керівника напрямку трудових ресурсів та отримує заробітну плату в розмірі 20685,00 грн.

Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2318 гривні, з 1 грудня - 2395 гривень.

Між тим, відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т.ч. і обов`язку її утримання.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров`я, інших утриманців, крім їх спільних дітей, у нього не має.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільного малолітнього сина у розмірі 5000,0 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв`язку з чим приходить суд до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду.

На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 09.08.2019 року, і до повноліття дитини.

Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн. (за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - відсутній в матеріалах справи) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 5 000, грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.), які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 09.08.2019 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - відсутній в матеріалах справи) в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного рішення суду не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова