КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/7191/2019 Головуючий у І інстанції - Лебідь-Гавенко Г.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/7528/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Галатенка Євгенія Євгенійовича на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніков Іван Михайлович про визнання недійсними рішень сільської ради та державних актів про право власності на землю і визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації земельних ділянок, визнання протиправними дій державного реєстратора,

встановив:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області знаходиться на розгляді справа за вищезазначеним позовом.

29 січня 2020 року позивач подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2020 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Суд першої інстанції виходив з того, що подана заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову сплачений на банківський рахунок, який станом на час подання заяви до Васильківського міськрайонного суду Київської області не є чинним, а також не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що він мав намір звернутись із заявою про забезпечення позову ще в 2019 році і сплатив на банківський рахунок місцевого суду необхідну на той час суму судового збору за звернення з такою заявою (384,20 грн).

Однак, оскільки заява про забезпечення позову була подана до суду в січні 2020 року, то враховуючи збільшення розміру судового збору який необхідно сплачувати за подання до суду заяви про забезпечення позову з 384,20 грн. до 420,40 грн., позивач доплатив 37,84 грн., скориставшись онлайн оплатою судового збору через офіційний сайт судової влади України в мережі інтернет, обравши у відповідному розділі Васильківський міськрайонний суд Київської області.

При цьому, на сайті суду були одні реквізити призначені для сплати судового збору, які актуальні й на час подання апеляційної скарги.

Крім цього, зазначає, що достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування необхідності забезпечити позов, не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення доказів і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.

Просив, скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2020 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 подав відзив, який обґрунтовував тим, що твердження скаржника про правомірність сплати судового збору за реквізитами чинними у 2019 році при подачі заяви у 2020 році є невмотивованими, оскільки представнику позивача повинно було бути відомо про те, що щороку в державному секторі змінюється План рахунків бухгалтерського обліку, що традиційно призводить до щорічної зміни реквізитів для сплати судового збору.

Зазначає, що в апеляційній скарзі позивач бездоказово продовжує обґрунтовувати необхідність вжиття заходів забезпечення позову виключно гіпотетичною можливістю розпорядження відповідачами належними ним земельними ділянками.

Просив, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2020 року без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заявнику заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України, зокрема судовий збір у розмірі 37,84 грн. від 23 січня 2020 року сплачений на банківський рахунок, який на час подання заяви до суду не був чинним. Крім цього, заявником не зазначено ціни позову та не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також не надано належних та допустимих доказів, що будь-яке майно на даний час належить на праві власності відповідачам.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову та ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Згідно до вимог ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За приписами ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки подана заявником заява про забезпечення позову не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України, суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області дійшов правильного висновку повернути заяву заявнику, що узгоджується з положеннями ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

Більш того, судом було роз`яснено заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляло заявника права на повторну подачу заяви про забезпечення позову, після усунення перешкод, які стали підставою для повернення вищезазначеної заяви.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, які правильно застосовані.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та нормам процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Галатенка Євгенія Євгенійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба