Справа № 219/1747/20
Провадження № 2/219/1573/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Брагіній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Миронівської селищної ради, у якій просить визнати право власності на житловий будинок після смерті матері. В обгрунтування позову вказав, що на праві власності ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.1995, виданого нотаріусом Дебальцевської дежавної нотаріальної контори, належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача померла, після її смерті відкрилась спадщина. Вказує, що крім нього, інших родичів та спадкоємців немає. Оскільки Свідоцтво не було зареєстровано за матір`ю, позивач не міг надати нотаріусу для оформлення спадщини. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2020 за вказаною цивільною справою було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.04.2020.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача подали суду заяву, у якій просили розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (арк.с. 3, 39).

Відповідач (в особі заступника селищного голови Васильєвої Н.) просив розглядати справи без його участі. Повідомив, що проти заявлених вимог не заперечує (арк.с.40)

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи позицію сторін щодо спірних правових відносин, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, за якими вважає, що в задоволенні позову слідв відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 02.10.1959 Миронівською селищною радою Артемівського Району Сталинської області ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 07.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7).

30.09.2015 року Першою артемівською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу, № у спадкову реєстрі 58004964 (арк.с.8).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 30.11.1995 року відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємцем майна, що належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , успадкувала його дружина - ОСОБА_2 , яка проживала АДРЕСА_1 . Майно складається з одноповерхового саманового оштукатуреного житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 103 кв.м. На даній земельній ділянці знаходиться один житловий будинок літ. А-1 жилою площею 38,3 кв.м, а також надвірні побудови: літня кухня-Б, вбиральня-Г, гараж -Д, сарай -В,Ж,З, И, забори - №1-4, водопровід - 1, замощення-ІІ, що належали батькові позивача на підставі договору на право побудови та посвідченого державною нотаріальною конторою 07.03.1957 року та зареєстрованому в Єнакіївському інвентарбюро 25.07.1962 року в реєстрі 88.

В Свідоцтві вказувалося на необхідність його реєстрації в Єнакіївському інвентарному бюро (арк.с. 9).

Державним актом, виданим Миронівською селищною радою 23.03.1998 року, підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1132 га, розташовану на території Миронівської селищної Ради, АДРЕСА_1 , яка передана для будівництва та самообслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення «про передачу земельних ділянок у приватну власність» Миронівської селищної ради від 14.11.1997 (арк.с.14).

Постановою державного нотаріуса Шеллар В.Л. від 12.02.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 після смерті його матері, оскільки він не надав правовстановлюючих документів на жилий будинок, який належав спадкодавцеві, який пройшов реєстрацію у відповідному органі державної реєстрації прав на нерухоме майно (арк.с.15).

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

З технічного паспорту, виготовленого станом на 23.10.1995 року, тобто до видачі матері позивача Свідоцтва про право на спадщину за законом, площа жилого будинку 1958 року побудови, стіни якого на 2/3 саманові, становить 68,3 кв.м (арк.с.12). У той же час у розділі «характеристика приміщень» вказується, що у будинку 4 кімнати. Загальна площа 53,2 кв.м, жила - 38,3 кв.м, допоміжні приміщення - 14,9 кв.м (арк.с.11 зворотній бік).

Згідно з характеристикою об`єкту оцінки станом на дату оцінки - 25.02.2020 року- це одноповерховий житловий будинок літ.А-1, а, а1, загальною площею 58,1 кв.м з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Рік побудови згідно технічного паспорта- 1958. Господарські будівлі у споруди: а/п погріб; Б, літня кухня; В, Ж, З, сарай; 1, вбиральня; Д, гараж; И, навіс; 1-4, огорожа; І, замощення; ІІ водопровід. Також зазначається, що об`єкт оцінки розташований на земельній ділянці, орієнтовною площею 0,1130 га, знаходиться в комунальній власності (арк.с.20).

З цих даних вбачається, що загальна площа будинку відрізняється: 68,3 кв.м, 53,2 кв.м (технічний паспорт станом на 23.10.1995 року), 58,1 кв.м. - оцінка майна. Також з технічного паспорту вбачається, що площа приміщення «а» сіни - 6,4 кв. м, «а1», ганку з бетону - 3,2 кв.м (арк.с. 12), а відповідно до висновку про вартість житлового будинку загальною площею 58,1 кв.м вказані приміщення віднесені до загальної площі будинку.

У листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ» звертав увагу судів на таке. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент смерті матері зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (арк.с.5 зворотній бік).

З довідки № 772 від 29.09.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 району Донецької області по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. с. 53).

У заяві 30.09.2015 року ОСОБА_1 вказує про прийняття спадщини, яка складається з жилого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 (арк.с.51). Втім, суду не надано доказів, які б свідчили про наявність спадкового майна за вказаною адресою. В уточнений позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , не вказуючи при цьому площу будинку.

За матеріалами спадкової справи відповідно до Інформаційної довідки № 41657610 зі спадкового реєстру 19.08.2000 року Дебальцевською державною нотаріальною конторою посвідчено заповіт, заповідачем є ОСОБА_2 (арк.с.55).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2020 № 210186331 в АДРЕСА_1 відсутнє майно, яке б було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2020 № 210187635 відсутнє майно, яке б було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2020 № 210189846 відсутнє майно, яке б було зареєстровано за ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 .

Також суду не надано будь-яких відомостей щодо спадкоємця за заповітом та наявності (чи відсутності) відмови від заповіту.

Суд дійшов висновку про те, що розбіжності у площі житлового будинку, адреси місця реєстрації спадкодавця та спадкоємця у заяві про прийняття спадщини, наявність заповіту від 19.08.2000 та відсутності доказів щодо визнання його недійсним унеможливлюють ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити із зарахуванням судових витрат на користь Держави Україна за рахунок позивача.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 1268, 1297, 1299 ЦК України, ст. 76-81, 258-265, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Миронівської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк, визначений ст.354 цього Кодексу, на подання апеляційної скарги, продовжується на строк дії такого карантину.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Миронівська селищна рада, , місцезнаходження: Донецька область, Бахмутський район, смт. Миронівський, вул. Миру, 16.

Суддя Л.В. Шевченко