Дата документу 11.06.2020
Справа № 334/8414/19
Провадження № 2/334/1733/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корицький Євгеній Давидович про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корицький Євгеній Давидович про визнання заповіту недійсним.

11 грудня 2019 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено в підготовче судове засідання.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Пасемко Н.І. заявлено клопотання про забезпечення судових витрат, а саме: зобов`язати позивача ОСОБА_1 в якості забезпечення судових витрат, внести на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі 10000,00 гривень для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку з розглядом справи.

Адвокат Степанова Н.Г., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення клопотання про забезпечення судових витрат, в зв`язку з необґрунтованістю.

Дослідивши надані матеріали суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 135 ЦПК України, як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач в зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Також, таке забезпечення судових витрат може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Проте, стороною відповідача не доведено наявність підстав, визначених ч. 4 ст. 135 ЦПК України, для забезпечення судових витрат, у тому числі, що позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

Клопотання відповідача не містить доказів щодо зловживання правом на позов або подання завідомо безпідставного позову, суду не надано будь-яких об`єктивних доказів, що позивач має незадовільний майновий стан, так само, як і не надано, даних що у випадку відмови у позові, останній не зможе виконати рішення про відшкодування судових витрат.

При цьому, судом враховано, що конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Кожен під час розгляду будь-якої справи, у тому числі кримінальної, щодо діяння, у вчиненні якого обвинувачується, має право на правосуддя, яке відповідало б вимогам справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим, аніж визначеним ч. 2 вказаної статті та ч. 2 ст. 5 ЦПК України, способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ключовими принципами є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Таким чином, суд вважає, що неприпустимо на даній стадії судового розгляду давати оцінку щодо поданих сторонами доказів, та утримується від передчасних висновків щодо обґрунтованості позову, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, їх належність, допустимість, достовірність суд оцінює як кожний окремо, так і їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приймаючи рішення у нарадчій кімнаті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-23, 43, 49, 44, 135, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Пасемко Н.І. про забезпечення судових витрат залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Козлова Н. Ю.