Справа № 676/489/17
Номер провадження 2/676/1318/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в спрощеному провадженні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем 30.06.2010 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 6 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з тарифним планом «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що боржник не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 55 605,66 грн. з яких 6 186,88 грн. - заборгованість за кредитом; 43 294,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штраф (фіксована частина), 2624,08 грн. - штраф (процентна складова), просить задовольнити позов.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 лютого 2017 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15 лютого 2017 року справу призначено до розгляду.

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задоволений в повному обсязі.

13.03.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 квітня 2017 року у цивільній справі № 676/489/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження на 07.05.2020 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. У відповіді на заяву ОСОБА_1 позивач зазначає, що укладений між банком та ОСОБА_1 кредитний договір є договором приєднання, за яким позичальник отримав кредитні кошти, які зобов`язаний повернути. Факт укладення кредитного договору підтверджується копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією паспорта відповідача, випискою по рахунку.Договір є обов`язковим для виконання, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, просить задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, подав відзив на позов. Заперечення мотивує тим, що договірні відносини між АТ КБ «Приватбанк» та ним відсутні, оскільки кредитний договір з банком не підписував. Анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, яку підписав 30.06.2020 року, не містить умов кредитного договору як то розмір процентної ставки, відсутні умови настання відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Не заперечує що користувався кредитним коштами банку, але їх повернув. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 30.06.2010 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з якою відповідач отримав кредит у розмірі 6 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вимог Банк надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

За розрахунком позивача станом на 31.12.2016 року становить 55 605,66 грн. з яких 6 186,88 грн. - заборгованість за кредитом; 43 294,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штраф (фіксована частина), 2624,08 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою і другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 від 30.06.2010 р. вбачається, що в ній процентна ставка не зазначена, відсутні умови настання відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі процентів за користування кредитом, пені та штрафів. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини укладеного договору.

Витягом з Тарифів Банку та витягом з Умов та правил надання банківських послуг, які надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і Банку, відповідальність сторін.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим витягом з Умов та правил надання банківських послуг був ознайомлений відповідач і погодився з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафу) та, зокрема саме у зазначених у цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З урахуванням викладеного суд вважає безпідставними позовні вимоги Банку про стягнення процентів, пені, штрафів, оскільки відсутній такий обов`язок в анкеті-заяві від 30.06.2010 р., а витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Щодо стягнення заборгованості з тіла кредиту, суд вважає, що такі вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 були видані кредитні картки № НОМЕР_1 , відкрита 30.06.2010; № НОМЕР_2 , відкрита 14.09.2011; № НОМЕР_3 , яка відкрита 18.12.2012.

ОСОБА_1 користувався кредитним коштами, поповнював картковий рахунок власними коштами для погашення заборгованості.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за период з 15.09.2011 р. по 18.06.2014 р. ОСОБА_1 на погашення заборгованості по кредитній картці НОМЕР_2 було повернуто 34 231 грн. кредитних коштів.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 по карті НОМЕР_3 , за період з 09.01.2013 року по 03.07.2014 року на погашення заборгованості по кредитній картці було повернуто 11 911,02 грн.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 по картіНОМЕР_1 за період з 30.06.2020 р. по 31.03.2017 р. сплачено 2 983 грн.

Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 банком нараховувалась комісія, яка зараховувалась на заборгованість по тілу кредиту.

З врахуванням вищевикладеного, відсутністю обумовленого сторонами строку кредитування, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем непогашення ОСОБА_1 отриманого кредиту (саме тіла) 6186,88 грн. за договором б/н від 30.06.2010 року, адже відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п.2.ч.2, ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 141, 280, 282 ЦПК України, ст. 526, 549, 550, 554, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» взадоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікаційний код 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Кам`янець-Подільським МВ УМВСУ в Хмельницькій області 11.08.2016 р., зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)", строк для подання апеляційної скарги продовжується на строк дії карантину.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.