ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/821/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/400/19 Категорія: 304090200 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.,
за участю секретаряЧуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Інта, Республіки Комі, Російської Федерації. ЇЇ дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». ЇЇ батьками були: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 18 червня 1983 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 та їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ». У 1961 році вона з батьками переїхала до смт. Драбів, Драбівського району, Черкаської області.

З розповідей свого батька вона дізналась, що батько перебував у цивільних шлюбних відносинах в період з 1950 по 1954 рік з ОСОБА_9 та від цих відносин ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_10 , яка доводиться позивачці рідною сестрою по батьку.

У зв`язку з тим, що батько позивачки і ОСОБА_9 не перебували у зареєстрованому шлюбі, прізвище дитини було записано за прізвищем матері « ОСОБА_11 », а у графі «батько» запис зроблено зі слів матері - « ОСОБА_4 ».

Сестра по батьку ОСОБА_10 17 червня 1978 року уклала шлюб з ОСОБА_12 , а після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4, уклала шлюб з ОСОБА_13 і їй було присвоєне прізвище « ОСОБА_14 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 померла, а після її смерті відкрилась спадщина. Будь-яких спадкоємців, крім позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_15 не мала.

Після смерті сестри ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Бірюка О.В. з приводу прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_15 , але отримала відмову у прийнятті заяви та реєстрації спадкової справи з підстав відсутності документів, підтверджуючих родинні відносини із померлою, та їй було рекомендовано звернутись до суду.

У травні 2018 року позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року її заяву залишено без розгляду з мотивів, що враховуючи заяви зацікавленої особи ОСОБА_3 у даному спорі вбачається спір про право.

Враховуючи той факт, що родинні зв`язки із сестрою не встановлені, нотаріусом вдруге 05 березня 2019 року було письмово відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини. За відсутності відкритої спадкової справи, позивачка позбавлена можливості витребувати у компетентних органів через нотаріальний запит, інформації про наявність чи відсутність у спадкодавиці ОСОБА_15 іншого майна.

У зв`язку зі збором необхідних документів, інформації, поданням заяви до суду та тривалого її розгляду позивачкою з об`єктивних поважних причин було пропущено строк на звернення із заявою про прийняття спадщини.

На підставі цього ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин, а саме що померла ОСОБА_15 є її рідною сестрою по батьку а також визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано ти, що у разі, якщо особи не перебувають у родинних відносинах, але фактично вважають себе народженими від певної особи, захист прав у такому випадку відбувається шляхом встановлення батьківства чи встановлення факту визнання батьківства. Тобто, встановлення родинних відносин між позивачем та ОСОБА_15 можливе лише за умови підтвердження родинних відносин між батьком позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_15 . Оскільки родинні зв`язки не встановлені, відповідно і позовна вимога про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає.

Позивачка, не погоджуючись з вказаним рішенням, оскаржила його в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач наголошує на встановленні родинних відносин саме із ОСОБА_15 , а не факту батьківства ОСОБА_5 .

Вважаючи рішення незаконним, ОСОБА_1 просить його скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

27 травня 2020 року від третьої особи по справі ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому ним вказано на безпідставність та необгрунтованість апеляційної скарги та на вірне застосування районним судом норм матеріального та процесуального права. У відзиві ОСОБА_3 зазначає, що жодного письмового доказу на підтвердження того, що ОСОБА_10 є рідною сестрою позивачки по батьку матеріали справи не містять. Щодо позовної вимоги про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, то третя особа вказав, що встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини не може бути визнано судом поважною причиною пропуску такого строку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи встановлено такі обставини справи.

Згідно копії актового запису про народження № 24 від 14 жовтня 1953 року ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . ЇЇ матір`ю є ОСОБА_9 , батько записаний зі слів матері як « ОСОБА_4 ».

За життя ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_12 , а потім з ОСОБА_13 про що свідчать копії записів акту про укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 померла, що підтверджується копією актового запису про її смерть від 30.01.2018 року.

За життя ОСОБА_15 та ОСОБА_3 уклали спадковий договір, згідно якого у разі смерті ОСОБА_15 право власності на земельну ділянку розміром 3,8469 га, яка їй належить на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого 17 травня 2012 року, кадастровий номер :02:001:0288, переходить до ОСОБА_3 , а останній зобов`язався виконати розпорядження передбачені в підписаному договорі.

Листом від 05 березня 2019 року № 194/01-16 приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Бірюк О.В. надав відповідь ОСОБА_16 на її письмову заву від 01 березня 2019 року стосовно спадкування майна померлої ОСОБА_15 , яким роз`яснив, що право на спадкування мають лише особи зазначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України, до яких вона не відноситься.

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України в редакції чинній на момент подачі позовної заяви, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України в указаній редакції суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц)

Наявність спору про право дає можливість стороні заявляти відповідну вимогу до суду в порядку позовного провадження ( на загальних підставах).

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , як рідних сестер по батькові, має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення у позивача права на спадкування за померлою.

ОСОБА_10 народилася в період дії Кодекс законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 30 травня 1926 р. В то й же час, факт походження ОСОБА_10 від ОСОБА_5 не був встановлений ні за правилами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР від 20 червня 1969 р., ні за нормами СК України 2002 року.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь які належні письмові докази, які б вказували на родинне споріднення позивачки та спадкодавиці або судові рішення про визнання батьківства ОСОБА_5 відсутні. Непереконливими є і покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Вони не конкретні та не можуть бути покладені в основу рішення суду.

Зазначення районним судом у рішенні про необхідність встановлення факту батьківства ОСОБА_5 по відношенню до спадкодавиці ОСОБА_15 з посиланням на Указ Президії Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» від 29 грудня 1969 року № 2476 не спростовує загального висновку по даному спору про відсутність належних та допустимих доказів для визнання родинних відносин між позивачкою та померлою ОСОБА_15 .

Тому рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає достатньо обґрунтованим і таким, що ухвалене на підставі повно та об`єктивно досліджених доказів.

У зв`язку з цим апеляційний суд визнає вірним і рішення районного суду в частині у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Таке право, відповідно до ст. 1272 ЦК України. надається лише спадкоємцю, що позивачка належним чином не довела.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови. Зазначений строк продовжується на термін дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрвів України, з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст постанови складено 05 червня 2020 року.

Судді