РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі - Куценко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2019 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому позивач просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 травня 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №161, а також стягнути аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить стягнути на її користь додаткові витрати на дитину у зв`язку з особливими обставинами та інвалідністю сина. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу подружжя має дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що в неї з відповідачем шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо, вважає, що подальше сімейне життя з ОСОБА_2 неможливе та суперечить їх інтересам. Відповідач систематично достатньої допомоги на утримання та лікування сина не надає, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти та додаткові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2019 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Згідно ухвали суду від 24.01.2020 року по даній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та розглянути справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду відзив, в якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує, в іншій частині позовних вимог просить суд відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов частково, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 11.05.2012 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено шлюб, який зареєстрований 11 травня 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №161. (а.с.6). Подружжя від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Спільного господарства та бюджету сторони не ведуть, примирення не бажають. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на момент розгляду даної справи, немає. Їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, а також визнання відповідачем вимоги про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22 серпня 2015 року подружжя має від шлюбу сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому відповідач вказаний батьком, а позивачка - матір`ю. (а.с. 9) Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що їх спільна дитина мешкає разом з матір`ю.

Твердження відповідача у відзиві на позовну заяву щодо наявності у нього на утриманні є батьки похилого віку не підтверджено відповідними доказами та не спростовує висновків суду щодо необхідності стягнення з нього аліментів на утримання сина. Крім того, відповідачем надано до суду докази, щодо добровільної сплати ним коштів на утримання сина в розмірі 1005 грн. - 2010 грн. на місяць.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі, що є не меншим, ніж гарантовано законом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років на місяць становить: з 01 січня 2020 року - 2218 грн., з 01 липня 2020 - 2318 грн., з 01 грудня 2020 - 2395 грн.

При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів та позовних вимог, суд виходить з того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на час розгляду справи складає 1109,00 грн.

Враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, а також обставини, передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину (ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України), суд вважає за можливе позовні вимоги щодо стягнення аліментів частково задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно, з індексацією, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно представлених суду доказів неповнолітня дитина ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дитиною-інвалідом, що періодично потребує додаткових витрат на лікування.(а.с.11-19)

Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Статтею 51 Конституції України, яка кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст.141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини, відповідно для розвитку здібностей дитини.

Враховуючи потребу дитини в додаткових коштах на лікування та наявність можливості у батька надавати допомогу у зв`язку із інвалідністю сина, вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 500 грн. на місяць до одужання дитини, або досягнення ним повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що при звернені до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., а також стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12,13, 133, 137, 141, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України, в силу ст. ст. 24,56,110,112, 180, 181, 182, 184 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11 травня 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №161.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище - « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн (одна тисяча п`ятсот гривень), з індексацією, відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 18.10.2019 року і до повноліття дитини.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) додаткові витрати, пов`язані з хворобою сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 500 грн (п`ятсот гривень) щомісячно, з індексацією, відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 18.10.2019 року і до повноліття дитини або одужання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) судовий збір 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я. В. Губська