ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року

м.Суми

Справа №591/1668/19

Номер провадження 22-ц/816/1335/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

у присутності :

представника Служби у справах дітей Сумської міської ради Максименко Олександри Афанасіївни ,

представника третьої особи: Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - Мороз Альони Миколаївни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Олександра Вікторовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2019 року, ухваленого у складі судді Сидоренко А.П. у м. Суми, повний текст якого складено 21 грудня 2019 року,

у цивільній справі за позовом Служби у справах дітей Сумської міської ради в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Служба у справах дітей Сумської міської ради в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 126 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітній ОСОБА_2 був доставлений патрульною поліцією до комунального закладу «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», у зв`язку з тим, що його мати на момент виявлення дитини знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, не могла приділяти належного догляду за дитиною. Залишати малолітнього з матір`ю було загрозливим для його життя та здоров`я. Дитина у закладі перебуває по теперішній час.

ОСОБА_3 з дитиною проживала у свого співмешканця ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою службою у справах дітей спільно з Сумським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 02 серпня 2018 року були обстежені умови проживання дитини. З`ясовано, що сім`я проживає в однокімнатній квартирі, яка знаходиться у занедбаному стані, санітарні умови не задовільні, брудно, неохайно. В кімнаті, там де знаходиться дитина, стоїть стійкий запах від паління цигарок. Дитина забезпечена сезонним одягом. Продуктів харчування, іграшок для розвитку дитини у недостатній кількості. Дитина не відвідує дошкільний заклад. З матір`ю та її співмешканцем проведена профілактично-роз`яснювальна робота щодо належного виконання своїх обов`язків з виховання малолітньої дитини ОСОБА_2 . ОСОБА_3 письмово попереджена про сумлінне виконання своїх обов`язків з виховання дитини, про необхідність змінити свою поведінку, яка негативно впливає на розвиток дитини, а також, про наслідки невиконання батьківських обов`язків.

На даний період часу ситуація в родині значним чином не змінилась. ОСОБА_3 виходить на контакт з Центром не постійно, лише за наполегливої ініціативи фахівця із соціальної роботи, відповідачка отримала направлення на проходження обстеження в Сумському обласному наркологічному диспансері, проте, не надала необхідного висновку про проходження лікування, отримала направлення до Сумського міського центру зайнятості, проте, послугами установи не скористалась. ОСОБА_3 стверджує, що працює, але на сьогоднішній день не надала документів, що підтверджували б її статус, як працевлаштованої.

Згідно з листом комунального закладу «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 25 січня 2019 року, ОСОБА_3 відвідувала сина періодично, не регулярно.

На даний період часу, за інформацією від Сумського наркологічного диспансеру від 14 березня 2019 № 01-17/05/599 ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку, отримує замісну підтримувальну терапію.

ОСОБА_1 , проживає окремо від дитини за адресою: АДРЕСА_2 . Батько ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а саме: не проживає разом з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, батько не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Батько дізнавшись, що його син перебуває у державному закладі, 18 жовтня 2018 року звернувся до служби у справах дітей із заявою щодо повернення дитини йому на виховання. Але для цього нічого не зробив дієвого: не працевлаштувався, не створив належні умови для проживання дитини, веде асоціальний спосіб життя, схильний до вживання наркотичних засобів.

Відповідно до інформації від Сумського наркологічного диспансеру від 14 березня 2019 року, відповідач перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога закладу, отримує замісну підтримувальну терапію.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим,що батьки протягом тривалого періоду ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: батьки не спілкуються зі своєю дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не проявляють ініціативу у такому спілкуванні; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не беруть участі у навчанні дитини; не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Батьки є хронічними алкоголіками, наркоманами.

Посилаючись на зазначені обставини, просила прийняти рішення про позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що батьки протягом тривалого періоду ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стягнути з відповідачів аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі по 1/4 частки їх заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2019 року позов Служби у справах дітей Сумської міської ради задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 березня 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 березня 2019 року і до повноліття дитини.

Питання подальшого влаштування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено на орган опіки та піклування Сумської міської ради.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь держави 1536 грн. 80 коп. судового збору з кожного.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_1 щодо малолітнього ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено вину ОСОБА_1 в ухиленні від виховання дитини. Вказує, що відповідач любить сина та бажає повернути його в сім`ю, про що свідчить заява, з якою він звертався до позивача про передачу сина з будинку дитини на виховання відповідачу, а також підтверджується показання свідка ОСОБА_6 . Також зазначав, що ОСОБА_1 активно лікується від хвороби, проводячи відповідну терапію, відчуває відповідальність за життя сина, і вважає, що малолітньому ОСОБА_2 для повноцінного і гармонійного розвитку потрібен батько, що відповідатиме інтересам дитини. Вказує, що Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року у своєму рішенні послався, що факт заперечення заявником проти позову про позбавлення батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини.

Позивачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Таким чином, рішення місцевого суду оскаржується відповідачем ОСОБА_1 лише в частині позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В частині задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 та стягнення з неї аліментів на утримання малолітньої дитини рішення місцевого суду учасниками справи не оскаржується, а тому відповідно до ч.3 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішення вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Відповідачі про день та час слухання справи повідомлені шляхом направлення судової повістки за місцем відбуття покарання відповідача ОСОБА_7 та до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» де утримується апелянт ОСОБА_1 .

Представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко О.В. також про день та час слухання справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи на підставі доказів наявних в матеріалах справи та в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та 3-ї особи, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

З копії витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, вбачається, що державна реєстрація народження дитини ОСОБА_2 проведена відповідно до ст. 126 СК України (а.с.5).

Згідно з інформацією Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сумської міської ради від 26 лютого 2019 року №257, родина ОСОБА_1 на обліку Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді родина перебуває з 02 серпня 2018 року як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. 18 серпня 2018 року малолітній ОСОБА_2 був доставлений Сумським управлінням патрульної поліції до КЗ «Сумський обласний будинок дитини», в зв`язку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків та перебуванням її на момент вилучення у стані алкогольного сп`яніння. Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини від 21 серпня 2018 року № 12 родину було взято під соціальний супровід. Планом соціального супроводу передбачено: проходження обстеження в Сумському обласному наркологічному диспансері з відповідним висновком про відсутність або наявність алкогольної, іншого виду залежності, офіційне працевлаштування, створення належних санітарно-гігієнічних норм помешкання для проживання дитини, регулярне відвідування сина, а також обов`язкова та регулярна співпраця з Центром.

02 серпня 2018 року працівниками Служби у справах дітей Сумської міської ради складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщено на 1 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 1 кімнати, газопостачання централізоване. Житло перебуває у занедбаному стані, санітарні умови не задовільні. В помешканні запах від цигарок. Для дитини є місце для відпочинку, ігор. В наявності іграшки. Мати не влаштувала дитину до ДНЗ. Мати працює неофіційно - роздає листівки. Для дитини продуктів харчування на час обстеження недостатньо. За результатами обстеження - запропоновано поліпшити санітарні умови проживання. З матір`ю проведена профілактична бесіда щодо належного виховання та утримання дитини (а.с.12).

Відповідно до повідомлення комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 20 серпня 2018 року № 821/1, 18 серпня 2018 року представниками патрульної поліції до будинку дитини доставлений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено акт. Мати - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_5 які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Документи на дитину відсутні (а.с. 8).

Після вилучення дитини від матері, його батько - відповідач у справі ОСОБА_1 , який мешкав окремо від дитини , 18 жовтня 2018 року подавав на ім`я начальника Служби у справах дітей Сумської міської ради заяву про надання дозволу на повернення дитини в його сім`ю на виховання (а.с.15).

05 березня 2019 року комунальним лікувально-профілактичним закладом Сумської обласної ради «Сумський обласний будинок дитини» повідомлено начальника Служби у справах дітей Сумської міської ради про те, що малолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в будинку дитини з 18 серпня 2018 року і по сьогоднішній день на повному державному забезпеченні. Протягом 2018 року мати дитини ОСОБА_3 провідувала сина регулярно, цікавилась його станом здоров`я, на зауваження працівників закладу реагувала адекватно. У 2019 році мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_1 дитину не відвідували. Постійно відвідує хлопчика баба ОСОБА_6 (а.с.17).

Відповідно до повідомлення комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» від 14 березня 2019 року №01-17/05/599, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів та алкоголю Синдром залежності. Активна залежність. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога закладу з 26 грудня 2018 року по теперішній час отримує замісу підтримувальну терапію (а.с.18).

З повідомлення комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» від 14 березня 2019 року №01-17/05/598 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Активна залежність. З 26 січня 2017 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога закладу, та з 10 лютого 2017 рок і по теперішній час отримує замісну підтримувальну терапію (а.с.19).

11 березня 2019 року старшим дільничим Сумського ВП ГУНП в Сумській області Дятловим В.В. надано характеристику на ОСОБА_1 , згідно якої за час мешкання за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимий за ст. 185, ч.3, 357 ч.1 КК України у 2016 році, охарактеризував себе з посереднього боку. На протязі поточного року до адміністративної відповідальності не притягувався. Скарг та заяв від рідних та сусідів по АДРЕСА_3 по відношенню до нього не надходило. На профілактичному обліку у Сумському ВП не перебуває (а.с.50).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є особами, що неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, що підтверджується даними з Інформаційного центру ГУНП в Сумській області (а.с.146, 147).

Відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і на час розгляду справи судом першої інстанції та перегляду рішення судом апеляційної інстанції останній перебуває в КУ «Сумський слідчий ізолятор» (т.1 а.с. 149).

З довідок обласного клінічного медичного Центру соціально небезпечних захворювань від 14 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з грудня 2018 року та їй встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання декількох психоактивних речовин (опіоїди, алкоголь), синдром залежності, а ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку з 2017 року та йому встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоідів , синдром залежності (а.с.158, 161).

Задовольняючи позов Служби у справах дітей Сумської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а саме: не цікавиться його життям, здоров`ям, не бере участь у вихованні, не відвідує його у будинку дитини, між батьком та сином втрачено зв`язок, а тому останній підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, з відповідача на утримання сина підлягають стягнення аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менші 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині , так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За приписами ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Звертаючись до суду із вищевказаним позовом Служба у справах дітей Сумської міської ради, посилалась на ухилення відповідача від виконання свої батьківських обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що з 20 серпня 2018 року малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Служби у справах дітей Сумської міської ради, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, про наявність встановлених фактів, які свідчать про неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , зокрема, батько тривалий час не проявляє батьківської турботи відносно дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її станом здоров`я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Отже, поведінка відповідача, полягає у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, що призведе до втрати дитиною почуття психологічного комфорту та суб`єктивного благополуччя.

Апелянтом не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження усунення негативних факторів, пов`язаних з неналежним виконанням батьківських обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має психічні та поведінкові розлади психіки внаслідок вживання наркотиків, алкоголю, та перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, що негативно вливає на моральний приклад та виховання дитини (а. с. 146-147).

Також з матеріалів справи вбачається, що апелянт тільки перші дев`ять місяців життя дитини проживав разом з нею, а потім з 17.06.2015 року по 16.09.2016 року він , будучи засудженим вироком Зарічного районного суду м.Суми від 22.04.2015 року ,відбував покарання у Конотопському ВЦ Сумської області . Після відбуття покарання він нетривалий час проживав у своєї матері разом з дитиною та її матір`ю, а після припинення спільного проживання він не цікавився сином та не займався його вихованням та утриманням.

На даний час апелянт знову підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України і як вбачається з ухвали Ковпаківського районного суду м.Суми від 4 листопада 2019 року він заперечував наявність у нього дітей ( т.1 а.с.149).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням наявних у справі доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову Служби у справах дітей Сумської міської ради, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 не суперечитиме інтересам дитини та спрямоване на позитивний результат у подальшій долі малолітного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що втручання у приватне та сімейне життя відповідачів у виді позбавлення їх батьківських прав є винятково виправданим й достатньо необхідним у даній справі з огляду на встановлені обставини справи, що узгоджується із положеннями п.2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.50 рішення 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України».

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право, передбачене статтею 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі зміни його поведінки та зміни обставин, які були підставою для відповідного позбавлення батьківських прав.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку є достатнім для належного його утримання.

Доводи апеляційної скарги проте, що він любить сина ОСОБА_2 та бажання відповідача повернути дитину на виховання у свою сім`ю, про що свідчить його заява до Служби у справах дітей Сумської міської ради від 18 жовтня 2018 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як убачається з листа комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 05 березня 2019 року, батько ОСОБА_1 протягом 2019 року не відвідував дитини жодного разу і не цікавився ним, не здійснив будь-яких дій для повернення йому сина , а долею хлопчика цікавиться його баба ОСОБА_6 , яка постійно відвідує онука в Будинку дитини.

За повідомленням представника позивача, після перегляду апеляційним судом рішення місцевого суду буде вирішуватися питання про передачу дитини під опіку її родичам.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Колегія суддів вважає, що сам факт заперечення відповідача ОСОБА_1 проти позову та оскарження судового рішення про позбавлення його батьківських прав не свідчить про прояв інтересу батька до дитини та його бажання належно виконувати батьківські обов`язки по вихованню сина. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що ним вчинялись активні дії щодо фізичного та духовного розвитку дитини, піклування та турбота про сина.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Олександра Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 9 червня 2020 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С.Г.Хвостик

Т.А.Левченко