Провадження № 2/947/2883/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН невідомо) про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

02.06.2020 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , який зареєстровано 05 березня 2019 року Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №393.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 10.06.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_3 надала суду заяву, щодо можливості розгляду справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відповідно до умов чинного законодавства шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційному веб сайті київського районного суду м.Одеси.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №393, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Від даного шлюбу у сторін дітей не має.

В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги, з боку відповідача по відношенню до дружини мало місце застосування фізичного насильства.

Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Обидві сторони є громадянами інших держав, однак реєстрація шлюбу здійснена на території України

З матеріалів справи вбачається, що шлюб зареєстрований на території України- Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №393.

Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує нате, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

В позові не зазначено про наявність спору щодо поділу майна подружжя.

Судовий збір по справі складає 840,80 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України, керуючись ст.4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН невідомо) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Російської федерації,ІПН НОМЕР_1 посвідка на постійне проживання НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин республіки Ірак, паспорт серії НОМЕР_3 ) зареєстрований 05 березня 2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №393 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду та/або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.