РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2020 рокуСправа №451/1600/19
Провадження № 2/451/410/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1600/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дмитрів Радехівського району Львівської області померла її баба ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , яке видане 21 квітня 1997 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 0,8127 га на території Дмитрівської сільської ради. Спадщину фактично прийняла вступивши в управління та володіння спадковим майном мати позивача - ОСОБА_5 , однак за життя не встигла оформити своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла, що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , яке видане 28 березня 2006 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Крім ОСОБА_5 , спадкоємцями першої черги по закону після смерті ОСОБА_4 є відповідачі по даній справі - син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 , які спадщину не прийняли, пропустили строк для прийняття спадщини і за їх твердженням на спадкове майно після смерті матері не претендують. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 був її чоловік - батько позивача, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 , яке видане 24 травня 2017 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області. 9 грудня 2005 року мати позивача ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 62, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла позивачу. Фактично позивач прийняла спадщину після смерті баби, але не оформила своїх спадкових прав, а тому звернулася до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців І.П. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з неналежним правовстановлюючим документом, а саме Державним актом на право приватної власності на землю, так як був виданий на ім`я спадкодавця після його смерті і рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Просить визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,8127 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,0943 га, площею 0,2469 га та площею 0,4716 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-4).

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.34).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скерували суду заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с.35-36).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дмитрів, Радехівського району Львівської області, померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , яке видане 21 квітня 1997 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 , яке видане 28 березня 2006 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 , яке видане 24 травня 2017 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.10).

9 грудня 2005 року мати позивача - ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 62, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла своїй дочці - ОСОБА_1 (а.с.11).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , серії НОМЕР_6 , виданим Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області 18 жовтня 1986 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_7 , виданим Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області 30 грудня 1966 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №6 від 20 листопада 2018 року про народження ОСОБА_5 ; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 20 листопада 2018 року про одруження ОСОБА_5 , після реєстрації одруження змінено прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_5 ; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 06 липня 2017 року, прізвище до державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_5 (а.с.12,16-18).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії I -ЛВ №017970, виданого 29.12.1999 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4560, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,8127 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_4 (а.с.13).

З довідки №1264 від 20.11.2018 року, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Від імені ОСОБА_4 , виконкомом Дмитрівської сільської ради не посвідчувався заповіт (а.с.14).

Відповідно до довідки №197 від 07.03.2018 року, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради, спадкодавець, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . З нею на день смерті були зареєстровані наступні особи: дочка - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ); зять - ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_7 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ); внучка - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_13; чоловік внучки - ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_10 ; правнук - ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_11 ; правнучка - ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.15).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_4 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265, 315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на земельну ділянку площею 0,8127 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,0943 га, площею 0,2469 га та площею 0,4716 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_9 , жителя АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , РНОКПП НОМЕР_10 , жительки АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (РНОКПП НОМЕР_11 ), жительки АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 10 червня 2020 року.