Провадження №22-ц/824/9127/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року у справі за заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником.

В обґрунтування заявлених вимог АТ «Альфа-Банк» посилається на те, що на підставі затвердженого рішення від 10.09.2019 року про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк, останній набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно передавального акту від 11.10.2019 року. У зв`язку з вибуттям кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником, а у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора, що відбувається поза межами виконавчого провадження. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, а вибула сторона виконавчого провадження підлягає заміні на правонаступника, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. З цієї підстави просив замінити стягувача на його правонаступника у виконавчому провадженні №52592368 з примусового виконання виконавчого листа № 752/16580/14-ц.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року заява задоволена.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій оскаржувану ухвалу вважає необґрунтовано, та такою, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що стороною заявника не доведено факту набуття прав кредитора у даних правовідносинах. Крім того заявником не надано доказів наявності виконавчого провадження, в якому він просить замінити сторону стягувача. Крім іншого, незважаючи на клопотання сторони про відкладення розгляду справи, суд розглянув заяву банку, чим фактично позбавив боржника можливості взяти участь у розгляді даної справи. Зважаючи на викладене, апелянт зазначив, що оскаржувана ухвала не може вважатись законною і підлягає скасуванню.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Як було встановлено в ході судового розгляду, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року у справі № 752/16580/14-ц присуджена до стягнення заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 376 077,42 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року - 5 926 337,00 грн. Після його перегляду в апеляційному та касаційному порядку рішення суду було залишене без змін, 04.07.2016 року судом було видано виконавчі листи. Постановою головного державного виконавця 11.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52592368 з примусового виконання виконавчого листа № 752/16580/14-ц.

Апелянт, заперечуючи твердження заявника, вказував на відсутність доказів переходу до нього права вимоги саме до боржника у спірних правовідносинах. В той же час, внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» останній став правонаступником усього майна, прав та обов`язків, які належали АТ «Укрсобанк». На підтвердження вказаних обставин до суду були представлені відповідні документи, які були належним чином досліджені та оцінені судом першої інстанції. Зокрема такі положення містяться в представлених до суду статуті АТ «Альфа-Банк» та передавальному акті між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк». З іншої сторони, на підтвердження своїх заперечень апелянтом жодного доказу представлено не було, відтак така позиція не може бути прийнята судом.

Іншим доводом апелянта було те, що заявник не надав доказів наявності відкритого виконавчого провадження, в якому він просить замінити сторону стягувача, що з точки зору апелянта виключає можливість задоволення такої заяви. До таких доводів апелянта колегія суддів апеляційного суду також відноситься критично. Регламентація заміни сторони виконавчого провадження здійснюється положеннями ст. 442 ЦПК України, відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Частиною 5 ст. 442 ЦПК України зазначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі. З аналізу наведеної норми вбачається, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження жодним чином не пов`язано з фактом відкриття або перебування виконавчого листа на виконанні.

Не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання апелянта на розгляд даного питання без його участі. Як вбачається з матеріалів справи, апелянта та інших учасників справи було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що не заперечується ним самим. Відповідно до ч.3 ст.442 неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того апелянт не зазначив, можливості представлення до суду яких саме доводів та обґрунтувань він був позбавлений, які поряд з доводами, вже оціненими апеляційним судом вище, зумовлювали би ухвалення іншого судового рішення по суті питання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позиція суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону, підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - відсутні.

Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько