Справа № 128/1424/20
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у якій позивачі просять суд визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на чотири земельних ділянки, розташованих у Вінницькому районі Вінницької області, за відповідачем ОСОБА_3 .

Одночасно з позовною заявою позивачі подали заяву про забезпечення позову, в якій просять вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити суб`єктам реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна:

- земельної ділянки, кадастровий номер: :02:001:0065, площею (га): 0.21, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 ,

- земельної ділянки, кадастровий номер: :02:002:0470, площа (га): 0.1009, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_2

- земельної ділянки, кадастровий номер: :01:010:0001, площа (га): 0.0551, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Вінницька область, Вінницький район, с. Якушинці, Барське шосе,

- земельної ділянки, кадастровий номер: :05:001:0043, площа (га): 0.0562, цільове призначення: для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_3 .

Заяву про забезпечення позову обґрунтовують тим, що вжити заходів забезпечення позову слід з метою забезпечення матеріально-правових інтересів позивачів та попередження можливості несумлінних дій відповідача під час розгляду справи та після ухвалення судом рішення до набрання ним законної сили, спрямованих на укладення іншого правочину та проведення державної реєстрації речових прав, похідних від права власності (право постійного користування, право оренди, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб), з приводу вищевказаних земельних ділянок, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, і змусити позивачів докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів. Вважають, що застосування судом такого виду забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій є відповідним змісту предмету позову та зможе гарантувати реальне виконання рішення суду та ефективний захист прав як позивачів так і відповідача.

Щодо зустрічного забезпечення позивачі вказали, що оскільки вони мають зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України, а також мають нерухоме майно в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, тому вважають, що підстав для застосування зустрічного забезпечення немає.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 згаданої постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд не встановлює обставин, що підлягають до вирішення виключно під час судового розгляду справи, а вжиття відповідних заходів забезпечення позову можливе лише за умови встановлення обставин, передбачених ст. 149 ЦПК України.

Так, позивачами заявлено вимоги немайнового характеру до відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вказаного ними державного реєстратора.

Суд звертає увагу, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову не може бути перешкодою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, враховуючи заявлені позовні вимоги.

Тобто доцільність вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку слід оцінювати з точки зору чи існує реальна загроза ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, застосовуючи певні обмеження суд, крім іншого, зобов`язаний встановити як законність таких заходів, так і пропорційність можливих обмежень і їх необхідність в демократичному суспільстві.

Суд враховує, що згідно наданих суду копій Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.05.2020, право власності на вищевказані земельні ділянки, зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 , та будь-яка інша особа не зможе здійснити відчуження цього майна відповідно до вимог законодавства, оскільки таке відчуження залежить від волі власника майна, яким в даному випадку є відповідач. Натомість позивачі простять забезпечети позов шляхом заборони необмеженому колу суб`єктів реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти дії, що входять до їх дискреційних повноважень, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", та вчиненню таких дій передують активні дії інших осіб, за зверненням яких вчиняються відповідні реєстраційні дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори) (ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Так, позивачі просять суд заборонити суб`єктам реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного у заяві майна, при цьому позивачами не доведено, що будь-які суб`єкти реєстрації прав на нерухоме майно мають намір вчиняти щодо реєстрації такого майна дії, які б суперечили законодавству або виходили за межі їх повноважень.

Також позивачами не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, що сам відповідач, чи будь-які інші особи мають намір вчиняти будь-які дії, наслідком яких можуть бути проведення реєстраційних дій суб`єктами реєстрації прав на нерухоме майно щодо вказаних земельних ділянок.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість несумлінних дій відповідача, спрямованих на укладення правочину та проведення державної реєстрації речових прав, похідних від права власності, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Такі висновки суду відповідають правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 13.01.2020 в справі № 922/2163/17, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.08.2019 в справі № 761/39201/18.

За таких обставин застосування судом заходів забезпечення позову, про які просять позивачі, призведе до непропорційного обмеження судом повноважень суб`єктів реєстрації прав на нерухоме майно, наданих їм відповідно до закону, у вигляді необґрунтованого втручання в повноваження державних органів та посадових осіб, яким надано відповідні повноваження щодо реєстрації прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладені обставини, вжиття заходів забезпечення позову в даній цивільній справі з підстав, які вказані в заяві про забезпечення позову, є передчасним, зважаючи на заявлені позовні вимоги немайнового характеру, не доведення обставин, які вказують на те, що існує реальна загроза ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, тому правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду з урахуванням положень пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: