З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Дюміної Н.О.
секретаря судового засідання Прилуцької А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяки» про розірвання договору оренди, -
Позивач ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилися, ОСОБА_2 надала на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом було неодноразово направлено судові повістки за останньою відомою адресою місцезнаходження відповідача ТОВ «Агрофірма «Маяки» однак в призначені судові засідання представник відповідача не з`явився, та не з`явився в поштові відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах.
Представник відповідача не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 987491, виданого 19 квітня 2006 року головою Слов`янської районної державної адміністрації, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,050 гектарів, з яких ділянка 1 (Вс 5.600) в межах від А до Б землі ОСОБА_3 , від Б до В землі ОСОБА_4 , від В до Г землі ОСОБА_5 , від Г до Д землі ОСОБА_6 , від Д до Е землі Маяківської сільської ради, від Е до А землі ОСОБА_8 , ділянка 2 (Вс 0,450) в межах від А до Б землі Маяківської сільської ради, від Б - В землі ОСОБА_8 , від В до Г землі ОСОБА_9 , від Г до Д землі ОСОБА_10 , від Д до Е землі ОСОБА_11 , від Е до А землі ОСОБА_12 (а.с.13).
11 жовтня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Маяки» укладено Договір оренди землі (а.с.7-9).
Зазначений Договір від 11 жовтня 2013 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис № 18567499 від 10 січня 2017 року.
Так, пунктом 1 вказаного Договору передбачено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Маяківської селищної ради, за межами населених пунктів Слов`янського району Донецької області.
Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки до 31 грудня 2014 року та 4 % надалі за рік.
Відповідно до п. 8 Договору, договір укладено на 12 років з урахуванням ротації культур.
Згідно з п. 11 Договору, орендна плата виплачується у такі строки: до 31 грудня розрахункового року.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення договору, може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
При цьому, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.
Відповідно до пункту 11 спірного Договору оренди землі від 11 жовтня 2013 року орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня розрахункового року (а. с. 7).
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач систематично не виконує п. 11 Договору, щодо строків внесення орендної платні.
За положеннями ч. 4 та ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторонам несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року у ТОВ «Агрофірма «Маяки» було витребувано копії бухгалтерських документів, щодо виплати орендної плати ОСОБА_1 - видаткові касові ордери, квитанції, платіжні відомості за період з січня 2015 року і по березень 2020 року, однак витребуваних відомостей на адресу суду надано не було.
Відповідно до п. 37 Договору оренди землі від 11 жовтня 2013 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Судовим розглядом встановлено, що відповідач протягом усього строку дії договору порушує свої договірні зобов`язання та не сплачує позивачеві орендну плату.
Таким чином, враховуючи той факт, що відповідачем не здійснюється орендна плата за 2017 - 2019 роки, що є істотним порушенням зобов`язань взятих на себе відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, настання яких позивач не очікував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача орендної платні за 2017 - 2019 роки, втрат від інфляції, 3 % річних та пені суд виходить з наступного.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону №161-XIV.
Пунктом 32 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.
Відповідно до п. 40 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором оренди землі від 11 жовтня 2013 року, станом на 25 січня 2020 року розмір орендної платні за 2017, 2018 та 2019 рік складає 28 356,18 грн, з розрахунку - 236 302,32 грн х 4% = 9452,09 грн. - розмір річної орендної плати, де 236 302,32 грн. - нормативно грошова оцінка земельної ділянки, 4% - ставка орендної платні п. 9. (а.с.17).
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», п. 29 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Статтею 96 Земельного кодексу України встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.
27 січня 2020 року представник позивачки спрямовувала до ТОВ «Агрофірма «Маяки» адвокатський запит, а саме просила надати інформацію щодо причин несплати ОСОБА_1 орендної плати за 2017 -2019 роки та відомості щодо розрахункових документів, на підставі яких ОСОБА_1 отримувала орендну плату за 2013-2016 роки. Також просила надати належним чином засвідчені бухгалтерські документи, які підтверджують виплату орендної плати з 2013 по 2016 роки (а.с.19).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем відповідно до цієї норми закону були нараховані наступні суми: втрати від інфляції, 3 % річних та пеню за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 13 987,80 грн. 3 % річних за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - складають 283,00 грн.; з 01. 01.2019 року по 31.12.2019 року - становлять 698,00 грн.; пеня - з 01.01.2018 року по 31 грудня 2018 року - складає 3228,48 грн., з 01.01.2019 року по 31.12.19 року - становить 7908,68 грн., втрати від інфляції - з 01.01.2018 року по грудень 2018 року - 924,14 грн., з 01.01.19 року по 31.12.19 року - 7908,68 грн.
Аналізуючи вищевикладене, проводячи оцінку доказів, суд вважає, що позивачем у встановленому порядку доведено факт порушення умов договору оренди земельної ділянки. У зв`язку із чим сума з орендної плати за користування земельною ділянкою, за 2017,2018 та 2019 роки та сума втрати від інфляції, 3 % річних та пені у встановленому порядку, відповідачем не спростована, переконливих доказів, щодо невірного розрахунку заборгованості не надано, відзиву на позовну заяву не подано, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 42 344,70 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 13, 15, 21, 24 Закону України «Про оренду землі», статтями 96, 141 Земельного кодексу України, статтями 526, 651 Цивільного кодексу України, статтями, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяки» про розірвання договору оренди - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання заяви про перегляд заочного рішення та строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області Н.О.Дюміна