ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/2071/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2020 року за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку, визнання осіб такими, що втратили право користування майном,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку, визнання осіб такими, що втратили право користування майном.

06 квітня 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кабанцева О.Ю. було подано до суду зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Державний реєстратор Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлана Олександрівна, про визнання рішення про реєстрацію права власності протиправним, скасування рішень, записів та зобов`язання вчинити дії.

07 квітня 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кабанцева О.Ю. було подано заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована, тим, що люди, які представляються, що діють від імені АТ «Альфа-Банк» змушують ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_3 звільнити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з їхнім наміром проникнути в квартиру для її фотографування, опису майна для подальшого її продажу. Зазначені особи намагались увійти до квартири погрожуючі викликати робітника з будівельним інструментом «болгаркою» та зрізати петлі на вхідних дверях.

Заявник вважає, що у випадку продажу квартири, та в разі задоволення позовних вимог за зустрічним позовом виконання рішення суду щодо скасування рішень про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» за АТ «Альфа-Банк» стане неможливим або складним.

За фактом неправомірних дій з боку зазначених осіб ОСОБА_3 звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.2. ст.355 КК України, яку зареєстрували за вхідним № 1206 від 13.02.2020 року.

Внаслідок бездіяльності уповноважених осіб Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Хлебникова В.Г. звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

За результатом розгляду її скарги 17.03.2020 року по справі № 335/2258/20 суд задовольнив її скаргу та зобов`язав уповноважених осіб Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до ЄДР за вищевказаною заявою від 13.02.2020 року за вхідним № 1206.

В заяві просив суд заборонити АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , або здійснювати відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» безпосередньо, або доручати іншим особам (фізичним, юридичним) проникнення (входження) до квартири за адресою: АДРЕСА_1 в позасудовому порядку для виселення осіб, які мешкають в цій квартирі; здійснювати будь-які дії щодо псування майна та/або комунікацій, які є невід`ємною частиною зазначеної квартири в тому числі відключати світло, воду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В якості забезпечення позову заборонено АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , або здійснювати відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено АТ «Альфа-Банк» безпосередньо або доручати іншим особам (фізичним, юридичним) проникнення (входження) до квартири за адресою: АДРЕСА_1 в позасудовому порядку для виселення осіб, які мешкають в цій квартирі; здійснювати будь-які дії щодо псування майна та/або комунікацій, які є невід`ємною частиною зазначеної квартири в тому числі відключати світло, воду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду про забезпечення позову, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу про забезпечення позову скасувати та винести постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявником не зазначено жодного належного та допустимого доказу наявності у АТ «Альфа-Банк» наміру реалізувати належне йому майно на праві власності та вчинення Банком активних дій в цій частині. Посилання на наявність поданої заяви до відділення поліції не може бути достатнім доказом саме дій Банку щодо реалізації предмету іпотеки, чи наміру саме Банку вчинити такі дії у поза законним способом.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції, в порушення норм ст. 154 ЦПК України не вирішив питання про зустрічне забезпечення, що є порушенням норм чинного законодавства.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надав суду пояснення на апеляційну скаргу у цій справі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання законного рішення суду у майбутньому, оскільки у випадку продажу квартири, та в разі задоволення позовних вимог за зустрічним позовом виконання рішення суду щодо скасування рішень про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» за АТ «Альфа-Банк» суттєво ускладнить виконання рішення суду або зробить його взагалі неможливим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартир за адресою: АДРЕСА_1 , є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», у п.п.1.2. якого визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки заява про забезпечення позову була складена відповідно до вимог чинного законодавства України. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду (право проживання за місцем реєстрації в спірній іпотечній квартирі з якої його виселяють).

З виділених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 74. 76).

При зверненні до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що відбуваються події які свідчать про досудове виселення даних осіб із колишньої іпотечної квартири, методами які не передбачені чинним законодавством України.

Внаслідок таких подій з боку ОСОБА_3 була подана заява від 13.02.2020 року до Вознесенівського відділу поліції про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2. ст.355 КК України (а.с. 127).

ОСОБА_3 внаслідок бездіяльності уповноважених осіб Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернулась до Орджонікідзевського районного суду М.Запоріжжя зі скаргою, за результатами розгляду якої 17.03.2020 року по справі № 335/2258/20 суд ухвалив задовольнити скаргу ОСОБА_3 та зобов`язати уповноважених осіб Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до ЄДР за вищевказаною заявою від 13.02.2020 року за вхідним № 1206.

Внаслідок даного судового рішення в ЄРДР була внесена запис про відкриття кримінального провадження за № 0000856 (а.с. 130).

В апеляційній скарзі AT «Альфа-Банк» посилається на те, що суддя першої інстанції не застосував зустрічного забезпечення.

За приписами ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суддя зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення лише якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою AT «Альфа-Банк» не надав до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення є неприйнятними, оскільки в даній справі застосування зустрічного забезпечення було правом суду, а не його обов`язком, в зв`язку із відсутністю передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України підстав обов`язкового застосування судом зустрічного забезпечення.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа на даний час не розглянута, у зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вжиті заходи забезпечення позову до набранням судовим рішенням у цій справі законної сили, забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених зустрічних позовних вимог, тобто такий спосіб забезпечення позову якнайкраще забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення зустрічних позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2020 року про забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2020 року.

Головуючий

Судді: