Справа № 643 / 2335 / 18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області в

складі: головуючого - судді Ковригіна О.С.,

при секретарі Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період шлюбу сторонами по справі спільно нажито і придбано автомобіль - «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 ». Середня ринкова вартість даного автомобіля згідно з висновком про вартість майна складає 127 700 (сто двадцять сім тисяч сімсот) грн.. Даний автомобіль було зареєстровано за відповідачем, згідно інформації Регіонального сервісного центра в Харківській області МВС України від 16.05.2018 р. № 31/20-2175 ОСОБА_2 13.09.2017 р. було відчужено на користь третьої особи легковий автомобіль «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 ». Станом на 13.09.2017 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, але з травня 2016 року фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені, кошти після продажу автомобіля не були витрачені в інтересах сім`ї чи на її потреби. Позивач просить суд стягнути на її користь вартість належної їй 1/2 частини спільної сумісної власності, що складає суму у розмірі 63 850 (шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на її користь вартість сплачений судовий збір.

ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позов ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень проти позову ОСОБА_2 зазначив те, що за час перебування у шлюбі з позивачем було придбане наступне майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: двокімнатна квартира; зазначений позивачем транспортний засіб; телевізор; холодильник; морозильна камера; пральна машина; електричний бойлер; електро-газова плита; комп`ютер; принтер; сканер; планшет; ноутбук, а також меблі: шафа-купе; двоспальне ліжко; комп`ютерний стіл; шафа типа «горка»; диван; два крісла; прихожая у вигляді тумби для взуття, дзеркала з тумбою та шафи для одягу. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року. Під час розірвання шлюбу позивач не ставила питання про розподіл спільної сумісної власності у судовому порядку, бо між сторонами існувала усна домовленість стосовно розподілу спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_1 залишилася двокімнатна квартира з вищезазначеною побутовою технікою та з усіма меблями, відповідачу - зазначений транспортний засіб та ноутбук. Також у відзиві на позов ОСОБА_2 посилався на те, що 15 вересня 2018 року ним було сплачено відповідачу гроші у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що було узгоджено між сторонами, як компенсація з боку відповідача на користь позивача Ѕ частини вартості транспортного засобу «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 ».

Позивачем було направлено до суду відповідь на відзив, в якому ОСОБА_1 заперечувала про те, що фактичний розподіл майна між колишнім подружжям відбувся та пояснила, що вона дійсно отримала від ОСОБА_2 гроші у розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень 00 копійок, але зазначена сума згідно з бажанням відповідача була витрачена на ремонтні роботи та будівельні матеріали у новій квартирі, де позивач мешкає разом із спільною дитиною.

У своєму запереченні на заявлений ОСОБА_1 позов, відповідач ОСОБА_2 стверджує, що вказана сума 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок була саме компенсацією за заначений транспортний засіб, а на ремонтні роботи він неодноразово надавав позивачу окремі кошти.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява в якій вона просила розглянути справу без її участі, позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, раніше поясняла, що гроші у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, які вона отримала, були добровільною матеріальною допомогою з боку відповідача на ремонтні роботи в новій квартирі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали частково, посилаючись на те, що розподіл майна між колишнім подружжям за усною домовленістю між ними фактично відбувся, крім цього, відповідач вже сплатив позивачу компенсацію за 1/2 частку транспортного засобу в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, тому стягувати компенсацію є безпідставним та необгрунтованим.

Суд відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез`явившихся учасників за наявними доказами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 серпня 2002 року між сторонами укладено шлюб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 15 квітня 2014 року придбано автомобіль «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 », номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Також судом встановлено, що рішенням Чугуївсього міського суду Харківської області від 11.10.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Під час судовго розгляду сторони не заперечували факту придбання спірного транспортного засобу за час шлюбу, що в силу ст. 61 ЦПК УКраїни є обставиною, що не підлягає доведенню у зв"язку з її визнанням сторонами, а в ході судового розгляду не надано доказів, що транспортний засіб є виключною власністю одного з подружжя.

Враховуючи вищезазначене, право спільної сумісної власності на транспортний засіб призюмується.

Таким чином, спірний автомобіль «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 », номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 набуто за час шлюбу.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (чч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України).

Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 », номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 знаходиться в користуванні третьої особи.

Позивач ОСОБА_1 погоджується на отримання грошової компенсації за 1/2 частку вартості зазначеного автомобіля.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Частиною 2ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст.ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

З пояснень сторін встановлено, що дійсно ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 в якості компенсації Ѕ частини вартості спірного транспортного засобу гроші в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, факт отримання зазначеної суми коштів позивач підтверджує, але наполягає на тому, що зазначена сума мала інше цільове призначення, а саме була надана відповідачем для отримання будівельних матеріалів. Враховуючи те, що жодних домовленостей між ними щодо розподілу спільного майна не досягнуто, тому суд виходить з положень п. 25 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

При цьому, суд зауважує, що в даному випадку внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми не має місця, оскільки позивач не просить присудити грошову компенсацію за автомобіль другому із подружжя - відповідачу ОСОБА_2 та погоджується на грошову компенсацію вартості частки, замість визнання ідеальних часток за собою.

З урахуванням досліджених доказів судом встановлено, що вартість транспортного засобу марки «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 », складає 127 700 (сто двадцять сім тисяч сімсот) гривень 00 копійок, тобто 1/2 частина вартості зазначеного автомобіля становить 63 850, 00 (шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок). Враховуючи те, що відповідачем було сплачено на користь позивача в якості компенсації Ѕ частини вартості спірного майна гроші в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), що позивач підтвердила, але заперечує стосовно цільового призначення сплачених грошей, суд вважає, що залишок суми компенсації складає 13 8500, 00 (тринадцять тисяч гривень вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), а саме 63850, 00 (1/2 частина від вартості автомобіля) - 50000,00 (сума сплачена відповідачем на користь позивача)=13 850,00 (залишок суми, яка належить стягненню з відповідача на користь позивача).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60,63,68,69,70,71 СК України, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 178, 141, 223, 258-260, 263, 265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля марки «IKCO SAMAND», 2008 року випуску, державний номер « НОМЕР_1 », в розмірі 13 850 (тринадцять тисяч гривень вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -