Справа № 355/1655/19
Провадження № 2/355/85/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Котенко Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів

ОСОБА_2. ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Баришівка Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Баришівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.11.2019 року звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жителі АДРЕСА_1 , мають семеро дітей, але по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не належним чином виконують батьківські обов`язки. Просять суд постановити рішення суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача органу опіки і піклування Баришівської районної державної адміністрації Київської області Майорова Т.І. заявлений позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти заявленого позову заперечив в повному обсязі та пояснив суду. що вони з дружиною мають сім дітей, він працює, дружина в даний час займається вихованням дітей. В родині добрі відносини, проте у дружини не складаються відносини з донькою ОСОБА_5 , вони часто сваряться, дружина застосовує до доньки фізичні покарання. Він неодноразово спілкувався з дружиною з даного приводу, але ситуація не покращується. В даний час дитина перебуває в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків», вони спілкуються з нею телефоном, відвідували доньку восени 2019 року, в даний час не відвідують через карантин.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала в повному обсязі та пояснила, що вони з чоловіком мають семеро дітей, з усіма дітьми в неї однакові відносини, але з донькою ОСОБА_5 вони не можуть налагодити стосунки, дитина не слухається її робить все наперекір, не допомагає по дому погано вчиться в школі. Вона неодноразово намагалась виправити ситуацію, але не змогла. Буде намагатись налаштувати відносини з дитиною.

Представник Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, неповнолітньої дитини, дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов немотивованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жителі АДРЕСА_1 , мають семеро дітей, родина проживае у власному будинку та перебуває в доволі скрутному становищі. Родині неодноразово надавалась допомога органами опіки та піклування. В родині доволі нормальні відносини, батьки не зловживають спиртним, батько ОСОБА_2 працює та забезпечує родину по мірі можливості, мати ОСОБА_3 в даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. У відповідачки ОСОБА_3 не складаються відносини з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не може налагодити стосунки з дитиною через що часто виникають конфліктні ситуації, які неодноразово ставали приводом для реагування як органів опіки і піклування так і органів місцевого самоврядування. Дитину неодноразово вилучали з сім`ї проте ситуацію виправити не вдалось. В даний час дитина, в черговий раз, перебуває в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків».

Оцінюючи ситуацію суд вважає, що докази надані позивачем не дають достатніх підстав для позбавлення батьківських прав передбачених ст.164 СК України. В діях відповідачки ОСОБА_3 наявні ознаки застосування фізичних покарань щодо дитини, які включають елементи жорстокого поводження з дитиною, разом з тим суд враховуючи думку неповнолітньої дитини, яка була опитана судом в присутності психолога, та не бажає втрачати родину.

Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 15 цієї Постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд приходить до переконання про передчасність заявленої вимоги, оскільки на думку суду не вичерпані можливості впливу на батьків та засобів для налагодження стосунків в родині, оскільки як вбачається з матеріалів справи у відповідачів немає проблем з вихованням інших дітей, що на думку суду, можливість відповідачів будувати нормальні стосунки в родині. Тому враховуючи інтереси дитини суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст10,12,81,141,206,268 ЦПК України, ст. ст. 148,164, 166,180-184 СК України, п. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Органу опіки і піклування Баришівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2020 року .

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко