Справа № 539/4875/19
Провадження № 2/539/366/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Даценка В.М.,

з участю секретаря - Джадан І.В.,

представника позивача - Таращенка В.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Крамаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного провадження позов Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОКВ ПТГ «Лубнитеплоенерго» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку.

Мотивує позов тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

В будинку діє внутрішньобудинкова система централізованого опалення.

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води до вказаного багатоквартирного будинку, в якому мешкає відповідач.

У 2001 році відповідачем в квартирі встановлено індивідуальну (автономну) систему опалення та виконано роботи з відключення квартири від мереж централізованого опалення, що не позбавляє його обов`язку сплачувати за опалення МЗК будинку, які останній не сплачував, а тому йому було нараховано заборгованість за опалення місць загального користування будинку в сумі 2498 гривні 03 копійки за період з листопада 2016 року по квітень 2019 року, відповідно до п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених ПКМУ від 21.07.05 №630 та наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.06 року № 359, яким затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, визначення плати за їх опалення.

На звернення позивача щодо досудового врегулювання спору, відповідач не відреагував, тому він вимушений звернутись до суду.

Позивач прохає суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за опалення місць загального користування будинку за період з листопада 2016 року по квітень 2019 року в сумі 2498 гривні 03 копійки, а та також судові витрати.

На адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 , згідно якої позовні вимоги до ОСОБА_1 зменшено. Прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за опалення місць загального користування будинку в сумі 1876,02 гривні за період з листопада 2016 року по грудень 2018 року. Позовні вимоги на суму 622,01 гривня за період з січня по квітень 2019 року просив залишити без розгляду (а.с.67).

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.06.2020 року провадження у справі в частині позовних вимог на суму 622,01 гривня за період з січня по квітень 2019 року залишено без розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову як необґрунтованому та безпідставному, мотивуючи тим, що позивач про нараховану заборгованість його не інформував, також до позовних вимоги слід застосувати позовну давність. Крім цього, відповідач стверджує, що при нарахуванні заборгованості, відповідач застосовує Методику, яка вже втратила чинність, визначає невірний розмір площі, і при нарахуванні заборгованості, позивач застосовує Методику, яка вже втратила чинність. Послався на те, що при розрахунку заборгованості позивач взято неправильні вихідні дані, зокрема, проектні дані багатоквартирного житлового будинку та загальну житлову площу відповідача, не обґрунтовано зміну тарифу з січня 2019 року, відсутні дані щодо протяжності трубопроводів в підвалі будинку та їх діаметр. Крім того, зазначив, що значні втрати теплової енергії виникли внаслідок неналежної теплоізоляції трубопроводів підвалу.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки ним нараховано заборгованість з листопада 2016 року (строк сплати платежу - 20 грудня 2016 року), а з позовом він звернувся 16 грудня 2019 року.

В запереченнях на позов відповідач зазначив, що між сторонами відсутній договір на надання послуг, при цьому його не було проінформовано про розмір щомісячного платежу. Також повторно наголосив, на своїх попередніх доводах.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши сторони, дослідивши докази, які надані до матеріалів справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.5). Відповідач за вищевказаною адресою зареєстрований, що підтверджується довідкою Сектору з реєстрації проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП (а.с.25).

Квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення з 2001 року. З того часу оплата за поставку теплової енергії до квартири, відключеної від системи централізованого опалення, не проводилася.

В будинку, де знаходиться квартира відповідача, діє внутрішньобудинкова система централізованого опалення, так як при проектуванні багатоквартирного будинку закладався засіб теплопостачання - централізоване теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув`язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку.

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води до вказаного багатоквартирного будинку, в якому мешкає відповідач.

Звернувшись до позивача із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від системи ЦО будинку, відповідач їх отримав та не оскаржував ці технічні умови і розрахунки проектної організації, погодився з ними, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньо будинкових мереж опалення.

Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються договором про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води від 01 травня 2013 року, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами України.

Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Відповідно до пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов`язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

У пункті 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, наведено формулу загальної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування: Qмзк = SQмзк + Qвтр., де SQмзк - кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення місць загального користування, Qвтр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

Ця формула складається із двох частин. Отже, якщо послуги на опалення окремого приміщення місць загального користування не надаються, залишається друга частина формули - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

З урахуванням того, що у будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, відсутні прилади опалення місць загального користування, суд приходить до висновку, що відповідач повинна сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку.

Підтримуючи позовні вимоги, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що плата нараховується лише за опалення підвального приміщення, де розміщена розподільча система трубопроводів, якою подається теплова енергія до всього будинку.

Відповідне нарахування плати проводиться за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі, які розподіляються рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Судом встановлено, що відповідач в період з листопада 2016 року по грудень 2018 року оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не проводила, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1876,02 гривні. Розрахунок заборгованості було проведено згідно з вимогами чинного законодавства, з урахуванням встановлених розпорядженнями міського голови періодів опалювального сезону, рішень Полтавської обласної ради про тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України про встановлення тарифів на теплову енергію.

Відтак, вимоги позивача про стягнення заборгованості за опалення МЗК є обґрунтованими.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо неналежної теплоізоляції трубопроводів підвалу, оскільки такі доводи нічим не підтверджені.

Крім того, обов`язки по утепленню місць загального користування законодавством покладено на власника, балансоутримувача будинку та/або виконавця заходів з утеплення місць загального користування будинку. Позивач не є учасником таких відносин тому не повинен нести негативні наслідки пов`язані з можливим невиконанням вказаними суб`єктами своїх обов`язків.

При цьому, суд звертає увагу на те, що нарахування позивачем витрат відповідно до Методики проводиться незалежно від стану теплоізоляції трубопроводів підвалу на підставі лише даних про довжину, діаметр трубопроводів, загальну площа будинку, площу квартири власника.

Подібна правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 02.05.2017 року у справі № 539/1983/17.

Також суд відхиляє доводи відповідача щодо неправильних вихідних даних, використаних позивачем при розрахунках.

Так загальна площа будинку 5062,4 м2 визначена в технічному паспорті будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51-52) та підтверджена актом про передачу цього багатоквартирного будинку на баланс ОСББ «Вербиченька 1» від 28.09.2016 року (а.с.79-80).

Що стосується довжини та діаметру труб, то вони визначені актом обстеження МЗК від 11.10.2012 року, складеним представником позивача та балансоутримувачем будинку, яким в 2012 році був АДС ЛК ЖЕУ (а.с.7).

Відомості про те, що з 2012 року в будинку зазнала змін мережа труб в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності укладеної між сторонами угоди.

Згідно з правовим висновком ВС України, сформованим в ухвалі від 28.05.2008 року, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, обов`язок відповідача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг.

Крім того, суд враховує те, що заборгованість пред`явлена в межах строку позовної давності, з огляду на наступне. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати плати є календарний місяць, і плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Заборгованість відповідача рахується з листопада 2016 року по строку сплати до 20 грудня 2016 року, а позов подано до суду 16.12.2019 року, а тому суд відхиляє відповідні заперечення відповідача

Доводи відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості в 2019 році суд відхиляє з огляду на те, що позивач відмовився від своїх вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, розмір заборгованості підтверджено документально, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України на користь позивача в сумі сплаченої останнім при зверненні до суду за вирахуванням судового збору оплаченого позивачем за вимоги, по які ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 04.06.2020 року залишені без розгляду.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (37500, м. Лубни, Полтавська область, вул. Чкалова,17, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування будинку в сумі 1876 (одна тисяча вісімсот сімдесят шість) гривень 02 копійки, яка виникла за період з листопада 2016 року по грудень 2018 року.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» 1442 гривень 67 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2020 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду В.М. Даценко