Справа № 344/4827/19
Провадження № 22-ц/4808/421/20
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО про стягнення страхового відшкодування, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», поданою представником Винокуровим Олександровичем Вікторовичем, на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2019 року, ухвалене суддею Пестарнак І.А.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

Позивач ОСОБА_1 звернувся 20 березня 2019 року до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення 38279,28 грн. страхового відшкодування та 768,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивував тим, що 02 березня 2018 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки ГАЗ ТК-G- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (застрахований ПАТ «Укрпошта» в ПрАТ СК «ВУСО»), порушив Правила дорожнього руху України, допустивши зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді А-4», державний номерний знак SВЕ НОМЕР_3 (далі також транспортний засіб, НОМЕР_4 ), що перебував під керуванню ОСОБА_1 , належить йому на праві власності, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

13.03.2018 року позивачем повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ СК «ВУСО».

21.03.2018 року аварійним комісаром ПрАТ СК «ВУСО» було оглянуто транспортний засіб, яким керував позивач, складено протокол огляду транспортного засобу із зазначенням переліку пошкоджень.

Постановою від 26 березня 2018 року Івано-Франківського міського суду, що набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Лише 15 січня 2019 року ПрАТ СК «ВУСО» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 2 646,05 грн.

12 лютого 2019 року ПрАТ СК «ВУСО» надіслали позивачу листа за вихідним № 983, з якого вбачається, що розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 2 646,05 грн. має такий вигляд: Ринкова вартість транспортного засобу на ринку - 44 197,90 грн. Технічно справні складники - 41 551,85 грн. 44 197,90 - 41 551,85 = 2 646,05 грн. Представник відповідача зазначив, що транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим.

Із позицією відповідача позивач не погодився, і на його прохання експерт автотоварознавець ОСОБА_3 на 15.02.2019 року надав висновок, згідно якого вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля марки «Ауді А-4», державний номерний знак SВЕ НОМЕР_3 становить 40 925,33 грн.(позивач зазначав, що саме таким має бути страхове відшкодування), автомобіль може бути відновлений шляхом ремонту з повним усуненням пошкоджень. Враховуючи виплачену відповідачем суму коштів, позивач просив стягнути решту страхового відшкодування в розмірі 38279,29 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 38 279 гривень 28 копійок та судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що, оскільки вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 40 925, 33 грн., вартість страхового відшкодування, яке відповідач виплатив становить 2 646, 05 грн, тому відшкодована матеріальна шкода у розмірі 38 279, 28 грн. має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Івано-Франківського міського Івано-Франківської області від 02 січня 2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дане рішення представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати, провадження у справі в частині стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» 17275,90 гривень закрити, рішення скасувати у задоволенні позову щодо стягнення суми 21003,38 гривень та судового збору відмовити.

Мотиви апеляційної скарги.

По-перше, суд порушив норми процесуального права, оскільки позовна заява подана з порушенням правил підсудності, суд не прийняв жодного вмотивованого рішення щодо заяви відповідача про передачу справи за підсудністю у м.Київ, за місцезнаходженням відповідача, тому є підстави для скасування рішення і направлення справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

По-друге, суд неправильно застосував норми матеріального права, не врахувавши, що відповідач у повному обсязі виконав свої зобов`язання перед позивачем. Так, після відкриття провадження у справі, відповідач здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 17275,90 гривень, тобто загальна сума страхового відшкодування виплачена на рахунок позивача складає 19921,95 грн. Цю суму розраховано згідно Звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № НОМЕР_5 , складеного на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО» асистуючою компанією ТОВ «Смайл Сервіс» (виконавець оцінки ОСОБА_4 ). Згідно вказаного звіту транспортний засіб є фізично знищений, тому розмір страхового відшкодування становить різницю між вартістю автомобіля на день пошкодження (58184,25 гривень згідно звіту) та вартістю після ДТП (38262,30 гривень згідно Аварійного сертифікату), тобто 19921,95 гривень, що і було виплачено позивачу. Якщо брати до уваги звіт, наданий позивачем, то сума страхового відшкодування буде меншою. Така позиція страхової компанії підтверджується численного практикою Верховного Суду.

По-третє, оскільки після відкриття провадження у справі, відповідач здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 17275,90 гривень, то у цій частині суд мав закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, з метою недопущення повторного стягнення вказаної суми коштів.

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без представника ПрАТ «СК «ВУСО».

Фактичні обставини справи встановлені судом

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 02 березня 2018 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки ГАЗ ТК-G- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (застрахований ПАТ «Укрпошта» в ПрАТ СК «ВУСО»), порушив Правила дорожнього руху України, допустивши зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді А-4», державний номерний знак SВЕ НОМЕР_3 , що перебував під керуванню ОСОБА_1 , належить йому на праві власності, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

13.03.2018 року позивачем було повідомлено про ДТП ПрАТ СК «ВУСО» (а.с.21).

21.03.2018 року аварійним комісаром ПрАТ СК «ВУСО» було оглянуто транспортний засіб «Ауді А-4», державний номерний знак SВЕ НОМЕР_3 , шляхом складання протоколу огляду транспортного засобу в якому було зазначено про перелік пошкоджень, виявлений під час огляду (а.с.22).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 26 березня 2018 року, яка набрала законної сили 06 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.26).

15 січня 2019 року ПрАТ СК «ВУСО» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 2 646,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 913 (а.с.27).

12 лютого 2019 року ПрАТ СК «ВУСО» надіслало адвокату позивача у відповідь на його адвокатський запит лист за вихідним № 983, з якого вбачається, що розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 2 646,05 грн. має такий вигляд: Ринкова вартість транспортного засобу на ринку - 44 197,90 грн.Технічно справні складники - 41 551,85 грн. 44 197,90 - 41 551,85 = 2 646,05 грн. (а.с.28).

ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило доплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 17275,90 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 18.06.2019 року №15964 (а.с.108), яке було долучене до заяви про перегляд заочного рішення.

Позивач не погодився із розміром страхового відшкодування, визначеного відповідачем, і надав інший висновок - експерта автотоварознавця ОСОБА_3 вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля марки «Ауді А-4», державний номерний знак SВЕ НОМЕР_3 , в цінах станом на час виконання даного дослідження 15.02.2019 року становить 40 925,33 грн. (а.с.29-40).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, позивача, який заперечив вимоги скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Між сторонами у цій справі виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, які регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV)

Статтею 3 Закону №1961-IV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Згідно ст. 5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Окрім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди, отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 2646,05 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна позивача.

Суд взяв до уваги висновок, наданий позивачем, згідно якого вартість матеріального збитку становить 40 925, 33 грн., вартість страхового відшкодування 2 646, 05 грн. (40 925, 33 грн. - 2 646, 05 грн. = 38 279, 28 грн.), тому дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 38 279, 28 грн. підлягає до задоволення.

Однак, у заяві про перегляд заочного рішення та у апеляційній скарзі, відповідач зазначав, що здійснив доплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 17275,90 гривень, що суд першої інстанції не врахував у рішенні, що може призвести до подвійного стягнення вказаної суми коштів.

Суд апеляційної інстанції встановив, що сплата вказаної суми страхового відшкодування на користь позивача підтверджується платіжним дорученням від 18.06.2019 року №15964 (а.с.108), яке було долучене до заяви про перегляд заочного рішення. Переглядаючи заочне рішення, суд не взяв цієї сплати до уваги, що у майбутньому може призвести до подвійного стягнення вказаної суми коштів, тому суд не звернув уваги на те, що докази, на які посилається відповідача, (сплата 17275,90 грн страхового відшкодування) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не мотивував належним чином ухвалу про залишення без задоволення заочного рішення, тому заочне рішення не може залишатися в силі і підлягає зміні.

Також суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам відповідача про те, що транспортний засіб є фізично знищеним. Суд вірно виходив з того, що транспортний засіб не є фізично знищеним, однак цього не мотивував, чим порушив п.3 ч.4 ст.265 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач неправильно розрахував розмір страхового відшкодування.

Розраховуючи розмір страхового відшкодування відповідач виходив із звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № НОМЕР_5 , на основі якого складено аварійний сертифікат, (а.с.109, 116) і вважав, що транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту КТЗ 116409,25 грн, перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди 58184,25 грн, тому відповідач зазначав, що заподіяна шкода становить 19921,95 грн (різниця вартості КТЗ до пошкодження (58184,25 грн) і у пошкодженому стані (38262,30 грн).

Отже, відповідач визначав розмір страхового відшкодування згідно ст. 30 Закону №1961-IV, якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Однак із таким розрахунком суд апеляційної інстанції не погоджується.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено висновок, що «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди».

Отже, для визнання ТЗ фізично знищеним до уваги береться саме вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності.

Однак у наданому відповідачем висновку, експерт взяв до уваги вартість без урахування зносу, яка була значно більша від ринкової вартості авто до ДТП. Тому цей висновок суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, і вірно вважав, що ТЗ не є фізично знищеним, як і встановлено у звіті, наданому позивачем.

Отже, аварійний сертифікат а.с.109 не може бути належним доказом завданих збитків.

Позивач подав висновок експерта автотоварознавця ОСОБА_3 , із якого видно, що ТЗ не є фізично знищений і може бути відновлений, цей висновок не спростовано відповідачем.

Тому саме вказаний висновок необхідно брати до уваги при визначення матеріального збитку.

Враховуючи, що ТЗ не є фізично знищеним, до правовідносин у справі не може бути застосовано ст.30 Закону №1961-IV, а необхідно застосовувати ст.29.

Стаття 29 Закону №1961-IV передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно наданого позивачем висновку вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, визначається у розмірі суми вартості відновлювального ремонту цього КТЗ з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу та втрати товарної вартості (товарна вартість у цьому випадку становить «0», оскільки автомобіль експлуатується більше 7 років). Отже, вартість матеріального збитку у цій справі дорівнює вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу і становить 40925,33 грн.

Суд вірно взяв до уваги висновок, наданий позивачем, згідно якого вартість матеріального збитку становить 40 925,33 грн., врахував вартість виплаченого відповідачем страхового відшкодування у розмірі 2 646, 05 грн., однак не врахував, що позивач здійснив доплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 17275,90 гривень, тому із відповідача в користь позивача необхідно стягнути не 38279,28 грн, як вважав суд першої інстанції, а 21003,38 грн. (40 925, 33 грн. - 2 646, 05 грн. 17275,90 грн = 21003,38 грн). Тому у цій частині доводи апеляційної скарги є обгрунтованими.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи порушення судом норм процесуального права, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру страхового відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги (щодо скасування рішення і направлення справи для розгляду за підсудністю до іншого суду, щодо закриття провадження у справі) не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», подану представником Винокуровим Олександровичем Вікторовичем, задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2019 року в частині стягнення розміру страхового відшкодування у сумі 38279 гривень 28 коп. змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в користь ОСОБА_1 21003,38 грн (двадцять одна тисяча три гривні 38 копійок) страхового відшкодування.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 червня 2020 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко