Справа № 462/1255/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 травня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманської Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 27.02.2020 року звернувся з позовом до суду, яким зазначив, що 16.06.2018 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 15000 дол.США зі строком повернення до 23.08.2019 року. На підтвердження цього факту відповідач власноруч 16.06.2018 року надав йому розписку. Відповідач повідомив його, що кошти позичає для поточного ремонту квартири. Станом на день подання позову відповідач не виконав свій обов`язок, кошти не повернув. Просить суд стягнути на свою користь з відповідача 15000 доларів США, що станом на день звернення з позовом згідно до офіційного курсу становить 366600грн., та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 16.06.2018 року позичив у позивача ОСОБА_1 гроші у розмірі 15000 дол.США та зобов`язався їх повернути до 23.08.2019року, про що склав розписку.

Зазначене підтверджується копією розписки.

Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, та стягує з відповідача на користь позивача 15000 доларів США.

У відповідності до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

При цьому суд враховує ст. 192 ЦК України, згідно до якої іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику (Правова позиція Великої Палати ВС по справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року).Тому, враховуючи, що позивач заявив вимогу саме в іноземній валюті, суд не здійснює перерахунок стягнутої суми у гривнях за офіційним курсом долара США на день платежу.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача судових витрат то суд виходить із диспозиції ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, у відповідності до ч. ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3666,00грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 259-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостізадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_2) 15000 (п`ятнадцять тисяч) дол. США, та суму сплаченого судового збору у розмірі 3666,00грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 2 червня 2020 року.

Суддя: Н.М.Румілова