РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року Провадження №2/425/32/20

Справа №425/3097/19

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.

за участю секретаря Чикунової Ю.С.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24.07.2013 року вона працювала в КП «РВУ ВКГ» Рубіжанської міської ради на посаді машиніста насосного статкування, однак 07.09.2018 року наказом директора КП «РВУ ВКГ» № 275К її було звільнено відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України, 25.07.2019 поновлено на роботі відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.07.2019 року, однак вже 07.08.2019 року було звільнено за п. 4 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин.

У зв`язку з тим, що позивач вважає своє звільненя незаконними, оскільки їй потрібен був час для звільнення з попередньої роботи в УДКСУ у м. Рубіжному Луганської області, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

-скасувати та визнати незаконним наказ № 235к від 07.08.2019 року, виданий КП «РВУ ВКГ» Рубіжанської міської ради про звільнення з посади машиніста насосного устаткування;

-поновити її на роботі у КП «РВУ ВКГ» Рубіжанської міської ради на посаді машиніста насосного устаткування дільниці «Водозабор»;

-стягнути з КП «РВУ ВКГ» Рубіжанської міської ради заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме з 08.08.2019 року по 05.02.2020 року в сумі 32 462,16 грн.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач знаходилась на роботі без поважних прични та не попередила свого керівника про жодну поважну причину.

Третя особа в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ті ж обставин, що ї представник відповідача.

Суд, заслухавши думку учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянки України (а.с.24-26).

Відповідно до трудової книжки від 31.05.2000 року серія НОМЕР_1 , та наказу директора КП «Рубіжанського ПУВКХ» Пороку О.В. 24.07.2013 року прийнято на посаду машиніста насосного устаткування до дільниці «Водозабор» (а.с.7-10).

Наказом директора Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-коналізаційного господарства» від 07.09.2018 року № 275к, ОСОБА_1 звільнено з посади машиніста насосного устаткування відповідно до

п. 2 ст.40 КЗпП України (а.с.11).

Наказом директора Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-коналізаційного господарства» від 25.07.2019 року № 216к, з яким ОСОБА_1 ознайомлена 25.07.2019 року, на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.07.2019 року скасовано наказ № 275к від 07.09.2019 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста насосного устаткування та поновлено її на зазначені посаді з 07.09.2018 року (а.с.12,13-17).

Відповідно до наказу директора Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-коналізаційного господарства» від 07.08.2019 року

№ 235к ОСОБА_1 , машиніста насосного устаткування звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин) з 07.08.2019 року (а.с.18).

Згідно листа КП «РВУ ВКГ» Рубіжанської міської ради від 31.07.2019 року

№ 11/1485 ОСОБА_1 повідомлено про поновлення на роботі з 07.09.2018 року у зв`язку з рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.07.2019 року, та зарошено до відділу кадрів для ознайомлення з наказом (а.с.22).

Згідно листа КП «РВУ ВКГ» Рубіжанської міської ради Луганської області від 07.08.2019 року № 11/1545 ОСОБА_1 повідомлено про те, що отримавши листа 02.08.2019 року про поновленя на роботі, вона так і не з`явилась до відділу кадрів для надання трудової книжки та всиновків медичного огляду, а також 05.08.2019 року, 06.08.2019 року та 07.08.2019 року не з`явилась на роботі, а тому на підставі службової записки начальника дільниці про неявку на роботі, відповідно наказу її звільнено за

п.4 ст.40 КЗпП України (прогул без поважної пичини) з 07.08.2019 року (а.с.23).

Відповідно до довідки про доходи КП «РВУВКГ» Рубіжанської міської ради від 05.11.2019 року № 06/1604 ОСОБА_1 з липня 2018 року по серпень 2018 працювала на посади машиніста насосних устаткувань, та їй було нараховано 309,15 грн. доходу, а саме за липні 2018 року вона знаходилась на лікарняному, а у серпні було відпрацьовано 1 день фактичного робочого дня та перебування у щорічній відпустці, а тому її середньодення заробітна плата складає 309,15 грн., а середньомсячна 4 482,68 грн. (а.с.66).

Згідно довідок КП «РВУВКГ» Рубіжанської міської ради від 19.11.2019 року за

№ 06/1706 середньомісячна заробітна плата машиніста насосних устаткувань другого розряду становить 5 542,32 грн, та графік робочих змін за місяць складає 14 днів по 12 годин (а.с.77,78)

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 5-1 КЗпП України встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконному звільненні, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно зі статтею 235 КЗпП України працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При цьому Пленум Верховного Суду України в пункті 24 своєї постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зі змінами роз`яснив судам , що при розгляді справ про поновлення на роботі при звільненні за

п. 4 ст. 40 КЗпП України - прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Таким чином, не вихід позивача на роботу в період з 25.07.2019 року, тобто з дня ознайомлення її з наказом директора Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-коналізаційного господарства» від 25.07.2019 року

№ 216к про поновлення її на роботі, по 07.08.2019 року, а також неповідомлення відповідача про поважні причини невиходу на роботу, суд вважає за прогул без поважних причин, а тому звільнення позивача на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України відбулося у встановленому Законом порядку, отже підстави для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу

І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Повний текст рішення суду складено 15 червня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський