Справа № 473/2315/20
РІШЕННЯ

іменем України

"03" серпня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є. при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вознесенська за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2020 року позивач ОСОБА_1 , яка вказує, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 - звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням через непроживання у ньому з 2008 року, її місце фактичного проживання невідоме.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом її сім`ї - дочкою, якій за її проханням вона надала дозвіл в 2001 році на реєстрацію її місця проживання у належному їй будинку.

Посилаючись на вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, позивач просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що дочка з 2008 року проживає у м.Москва Російської Федерації, отримала громадянство Російської Федерації і не заперечує проти задоволення її позову.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, її виклик до суду здійснено шляхом розміщення оголошення на сайті суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.07.2009 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріально контори, позивач ОСОБА_1 набула у приватну власність житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2009 року, який укладений у Російської Федерації.

З 2001 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у житловому будинку, але з 2008 року в будинку без поважних причин не проживає, вона обрала місце проживання в іншій державі, чим створює власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю.

Докази наявності поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні в матеріалах справи відсутні.

Проте, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин є акт, складений головою квартального комітету №39 від 17.06.2020 року, з якого слідує, що період не проживання відповідача є тривалим - з 2008 року.

Оскільки відповідач є колишнім членом сім`ї позивача як власника житла, а тому відносини між сторонами повинні регулюватися ст. 405 ЦК України.

Згідно статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 в зв`язку з не проживанням у ньому понад один рік без поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: О.Є. Старжинська