Справа № 372/357/19
Провадження № 2-93/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення порядку користування квартирою в якій указала на те, що квартира АДРЕСА_1 була успадкована та є спільною частковою власністю ОСОБА_1 - 5/8 частки, малолітньої дочки ОСОБА_5 - 1/8 частки та ОСОБА_3 , якому належить 2/8 частки квартири. Таким чином, у позивача та її малолітньої дочки у приватній власності 6/8 частки, тобто 3/4 частки, а відповідач ОСОБА_3 власник 2/8 частки, тобто 1/4 частки квартири. Сторони не можуть знайти домовленості щодо користування вказаною квартирою, в зв`язку чим позивач звернулась до суду з даним позовом, уточнивши який просить встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,4 кв.м. (№ 6 плану квартири) та ОСОБА_5 житлову кімнату площею 17,0 кв.м. (№5 плану квартири); виділити в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12,3 кв.м. (№4 плану квартири); коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню - залишити у спільному користуванні сторін.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_3 подав зустрічний позов в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2018 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у його приватній власності знаходиться 2/8 (1/4) частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 як співвласник вищевказаної квартири має право на користування нею, однак ОСОБА_1 не впускає його до спірної квартири, тому він разом з дружиною не може потрапити до квартири, в зв`язку з чим він просить вселити його у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та стягнути на його користь витрати зі сплати судового збору.

15.02.2019 року суддею Обухівського районного суду Київської області Проць Т. В. винесено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2019 року справу передано судді Кравченко М.В.

Ухвалою судді від 09.04.2019 року прийнято справу до провадження, продовживши вирішення справи із тієї ж стадії процесу, що існувала до заміни головуючого судді.

20.05.2019 року винесено ухвалу про прийняття до розгляду зміну позовних вимог, продовживши розгляд справи в межах позовних вимог і предмету позову згідно редакції позову від 22.04.2019 року, прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

03.09.2019 року винесено ухвалу про виклик і допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , клопотання ОСОБА_3 задоволено частково, залучено до матеріалів справи подані ОСОБА_3 письмові докази. Витребувано від комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» належним чином засвідчені копії матеріалів інвентаризаційної справи відносно квартири АДРЕСА_1 , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

12.06.2020 року ухвалою суду клопотання ОСОБА_3 та його представника про залучення доказів задоволено, залучено до матеріалів справи таксування визначення вартості робіт. В задоволенні клопотань ОСОБА_3 та його представника про огляд доказів за їх місцезнаходженням, виклик спеціалістів, витребування доказів відмовлено.

Позивач в судовому засіданні первісний позов підтримала повністю, зустрічний позов визнала частково та вказала, що без визначення порядку користування квартирою вони не можуть проживати в спірній квартирі, розуміючи що відповідач буде робити нестерпні умови для спільного проживання, тому просить встановити вказаний в первісному позові порядок користування квартирою, в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов підтримала повністю, зустрічний позов визнала частково, зазначила, що позивач є власником 3/4 частини квартири, проте не може вільно користуватись своєю часткою квартири, що є незаконним.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, вказав, що йому позивачем за первісним позовом чиняться перешкоди в користуванні спірною квартирою, та з приводу вчинення протиправних дій він неодноразово звертався до органів поліції про порушення права користування приміщенням.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, зазначив, що позивачу перешкод у користуванні його власністю відповідач не чинить.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює ріелтором, та супроводжувала купівлю-продаж спірної квартири, квартира має три кімнати, складається з двох окремих кімнат, одна кімната прохідна, між кухнею та прохідною кімнатою зроблено пройом, купувалась квартира для проживання сім`ї, нотаріусу про перепланування на момент вчинення правочину не було відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що покійний ОСОБА_11 з дочкою хотів жити в квартирі, та купував квартиру для сім`ї, свідок вказав що, відповідач у поганих відносинах із позивачем, через що позивач була вимушена виїхати з квартири, тому він допомагав їм вивозити меблі з квартири.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивача з 2005 року, вони куми, в 2017 році позивач ОСОБА_1 з покійним чоловіком хотіли купити квартиру в Українці для проживання, у відповідача є власний будинок.

Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову та зустрічного позову задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_13 , від шлюбу в них народилась дочка ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, та копією свідоцтва про народження.

22.12.2017 року за час шлюбу ОСОБА_13 було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим номером 2927.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_13 , після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку прийняли в 1/4 частці його дружина ОСОБА_1 , в 1/4 частці дочка ОСОБА_5 , та в 2/4 частках його батько ОСОБА_3 , в тому числі з урахуванням 1/4 частки від якої відмовилась мати спадкодавця ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира загальною площею (кв.м.): 72,9, житлова площа (кв.м.): 42, за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , розмір частки - 5/8, ОСОБА_3 розмір частки - 2/8, ОСОБА_5 розмір частки - 1/8.

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 19.03.2018 року, виданих виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що сторони не досягли згоди щодо володіння та користування частинами спільного майна, тому позивач за первісним позовом просить суд визначити порядок користування квартирою, а позивач за зустрічною позовною заявою просить вселити його у спірну квартиру.

При цьому позивач ОСОБА_1 просить суд виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,4 кв.м. (№ 6 плану квартири) та ОСОБА_5 житлову кімнату площею 17,0 кв.м. (№5 плану квартири); виділити в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12,3 кв.м. (№4 плану квартири); коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню - залишити у спільному користуванні сторін.

Зазначені вимоги не можуть бути задоволені з таких підстав.

Відповідно до ч.1, ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них.

Згідно плану квартири, що відображений в технічному паспорті, виготовленому Комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 09.04.2019 року, позивач за первісним позовом просить виділити відповідачу ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 12,3 кв.м. (№ 4 плану квартири), яка є прохідною кімнатою до кухні.

Таким чином, позивач пропонує виділити відповідачу за первісним позовом не ізольовану, прохідну житлову кімнату, що призведе до порушення законних прав і інтересів відповідача за первісним позовом зокрема і співвласників квартири загалом.

Оскільки виділення у користування кожній стороні ізольованого приміщення є неможливим, первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою задоволенню не підлягає.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про вселення його до спірної квартири слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1, ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1, ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1-2, ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, а згідно ч.1ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи не підтверджується правомірність заявлених вимог позивача за зустрічним позовом про вселення, оскільки позивач за зустрічним позовом не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_3 у користуванні житлом, які свідчили б про наявність будь-яких перешкод у володінні та користуванні квартирою, тому його позов не підлягає до задоволення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 109, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 321, 355, 356, 358, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 109, 116, 150, 157 Житлового кодексу України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко