Справа № 397/697/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2020. Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченко Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2020 позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.11.1979 Осовецькою сільською радою Мозирського району Гомельської області, республіки Беларусь, актовий запис № 27.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач є громадянином Республіки Білорусь та проживає на її території.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із сімейних відносин, враховуючи, що сімейні правовідносини з іноземним елементом пов`язані одразу з двома, а іноді й більше державами, і, відповідно, з двома або кількома правовими система, які часто по-різному врегульовують питання шлюбу і сім`ї (встановлення шлюбного віку, умов вступу в шлюб, підстав та допустимості розірвання шлюбу, визначення належності і поділу майна подружжя, порядку стягнення аліментів на дитину та одного з подружжя тощо).

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, які є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України.

Підстави визначення підсудності справ судам України передбачені ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право». Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Згідно з положеннями частини першої статті 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

До даних правовідносин підлягає застосуванню Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994.

Чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства; якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Так, підсудність сімейних спорів між особами, що проживають на територіях України та Республіки Білорусь і є їх громадянами, визначена в частині 3 розділу 2 Конвенції.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Конвенції по справах про розірвання шлюбу у випадку, якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

Отже, оскільки позивач проживає на території Республіки Білорусь, а відповідач на території України, виходячи з положень вказаного міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, справа за позовом ОСОБА_1 , як громадянки Республіки Білорусь до ОСОБА_2 , як громадянина України, про розірвання шлюбу, також може бути прийнята судами України до свого провадження.

Згідно ст. 28 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області, вказавши те, що відповідач є громадянином України та проживає на її території за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на території Олександрівського району Кіровоградської області село Малахівка відсутнє. Із врахуванням викладеного, за відсутності інформації про місце проживання відповідача ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості визначення підсудності даної справи саме Олександрівському районному суду Кіровоградської області,

Крім цього, враховуючи, що до даної категорії спору застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу, позовна заява повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України.

Однак, позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, посилаючись при цьому на законодавство Республіки Білорусь, що є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ст. 185 ЦПК України, тому суд вважає за необхідне надати строк для усунення недоліків позовної заяви, про що повідомити позивача, надавши строк для їх усунення до 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок надання правової допомоги у сімейних справах між Україною та Республікою Білорусь регламентує Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994, набула чинності 19.04.1995.

Згідно ст. 4 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, установи юстиції Договірних Сторін надають правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції.

Порядок зносин регламентований ст. 5 вказаної Конвенції, де передбачено, що при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Обсяг правової допомоги визначено у статті 6 Конвенції, відповідно до якої Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Відповідно до статті 10 Конвенції, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Якщо документи не можуть бути вручені за адресою, вказаній в дорученні, запитувана установа юстиції зі своєї ініціативи вживає заходів, необхідних для встановлення адреси. Якщо встановлення адреси запитуваною установою юстиції виявиться неможливим, вона повідомляє про це запитуючу установу і повертає їй документи, що підлягають врученню.

Статтею 17 Конвенції в редакції Протоколу до неї визначено, що у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою. У випадку виконання документів державними мовами Договірних Сторін до них додаються засвідчені переклади російською мовою.

У разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою, використовується Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54.

Розділом VIII Інструкції визначені особливості виконання Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 та Протоколу до неї 1997 здійснюється згідно з відповідними положеннями цієї Інструкції з урахуванням викладеного в пунктах 8.2 - 8.4.

Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 (далі - Конвенція 1993) діє у редакції 1993 у відносинах України з Азербайджанською Республікою, Киргизькою Республікою, Туркменістаном, Республікою Узбекистан та ОСОБА_3 . У відносинах з Республікою Білорусь, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Російською Федерацією та Республікою Молдова статті Конвенції 1993, змінені Протоколом до неї 1997, застосовуються у редакції цього Протоколу (п. 8.2 Інструкції).

З урахуванням ст. 17 Конвенції в редакції Протоколу до неї та п. 2.3 Інструкції, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Відповідно до частини третьої статті 499 ЦПК України, судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи наведене, у зв`язку з тим, що позивач проживає на території Республіки Білорусь, виникла необхідність у врученні їй документів, а саме - копії ухвали про усунення недоліків, а тому слід звернутися до компетентного суду Республіки Білорусь, із судовим дорученням про надання правової допомоги в рамках Конвенції про правову допомогу і правових відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993, ратифікованої Україною 10.11.1994, в редакції Протоколу до неї від 28.03.1997, ратифікованого Україною 03.03.1998.

Після виконання судового доручення, зібрані матеріали направити на адресу Олександрівського районного суду Кіровоградської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260-261, 353-355, 497-499 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що в разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

На підставі ст. 498 ЦПК України, надіслати судове доручення про надання правової допомоги компетентному суду іноземної держави за місцем проживання позивача.

Звернутися до компетентного суду Республіки Білорусь, із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме: вручити позивачу ОСОБА_1 , громадянці Республіки Білорусь, місце проживання: АДРЕСА_2 , копію даної ухвали.

Копію ухвали направити до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для організації виконання.

Після виконання даного доручення направити всі документи на адресу Олександрівського районного суду Кіровоградської області відповідно до вимог Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» від 22.01.1993 (місто Мінськ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/ Д.В. Мирошниченко

Згідно з оригіналом:

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвала станом на 23.06.2020 набрала законної сили.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи №397/697/20.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області Д.В. Мирошниченко

Копію засвідчено "___"_______20__