Ухвала

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 640/7711/19

провадження № 61-8790ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Харківобленерго» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , АТ «Харківобленерго» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим що, що він із ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі із 02 вересня 1995 року по 09 жовтня 2007 року. За договором купівлі-продажу від 10 серпня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю. В., на його ім`я придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 . Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2011 року право власності на 1/2 частини вказаного житлового будинку визнано за ОСОБА_2 . Відповідно до акту обстеження КПП «По обслуговуванню приватних домоволодінь і зелених насаджень Київського району» від 31 травня 2012 року відсутність газопостачання та непроживання у будинку тривалий час призвело до руйнування будівельних конструкцій, у зв`язку з чим, комісією рекомендовано здійснити ремонтно-будівельні роботи із заміною віконних та дверних блоків, штукатурні роботи, відновити електропроводку та газопостачання. Позивач виконує усі ці приписи. З моменту набуття права власності ОСОБА_2 про будинок не дбає, а лише чинить йому перешкоди у користуванні будинком. У нього виникла проблема із відновленням електропроводки. 30 серпня 2018 року працівником Центрального районного відділу енергозбуту AT «Харківобленерго» у житловому будинку здійснена заміна старого лічильника на новий, який встановлений на аварійній стіні і підключений до старої електропроводки, що унеможливило користування електроенергією. Він звертався до АТ «Харківобленерго» про перенесення лічильника у безпечне місце, однак це залишилось без належного реагування. Причиною цього АТ «Харківобленерго» вказує на відсутність у нього договору про користування електричною енергією та письмової згоди іншого співвласника, яким є ОСОБА_2 . Отримати таку згоду від неї він не в змозі, оскільки між ними склалися ворожі відносини, вони не спілкуються.

Враховуючи викладене, позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні його права як власника житлового будинку АДРЕСА_1 , зобов`язавши AT «Харківобленерго» укласти з ним договір про користування електричною енергією та відновити електропостачання без згоди на це співвласника ОСОБА_2 .

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 27 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано АТ «Харківобленерго» укласти із ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією та відновити електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди співвласника ОСОБА_2 Стягнуто із АТ «Харківобленерго» та ОСОБА_2 на користь держави з кожного судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив із того, що відповідачі порушують права ОСОБА_1 як співвласника житлового будинку щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ «Харківобленерго» задоволено. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 27 серпня 2019 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за адресою: АДРЕСА_1 , вже укладено договір із ОСОБА_2 , який є чинним, та жодною зі сторін не було ініційовано його розірвання, тоді як укладення декількох договорів про постачання електричної енергії щодо однієї і тієї самої електроустановки не передбачено чинним законодавством України.

04 червня 2020 року ОСОБА_2 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в указаній вище справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки постанову Харківського апеляційного суду прийнято 12 лютого 2020 року, а касаційну скаргу подано 04 червня 2020 року, тобто поза межами строку, передбаченого процесуальним законом.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постановуХарківського апеляційного суду прийнято 12 лютого 2020 року, оприлюднено 26 лютого 2020 року.

Згідно частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Положеннями частини другої статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У зв`язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Разом з тим до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у квітні 2019 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становить 1 921 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»).

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином за подання до суду касаційної скарги в зазначеній справі судовий збір становить 1 536,80 грн (200% х 768,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Крім того, відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Разом з тим, частиною четвертою статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), вказати адресу електронної пошти ОСОБА_1 або зазначити про її відсутність, надіслати, підписану заявником, уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Харківобленерго» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький