Дата документу 27.05.2020 Справа № 554/3046/20
Провадження № 2/554/1322/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Троцької А.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), в якому просить суд зняти арешт та заборону відчуження з квартири, що їй належить, за адресою: АДРЕСА_1 та іншого нерухомого майна, накладений постановами державних виконавців згідно судових наказів №13/100, виданих 21 серпня 2010 року та 03 листопада 2010 року Господарським судом Полтавської області; зняти арешт та заборону відчуження з транспортного засобу та іншого рухомого майна: Камаз 5511, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , накладений постановами державних виконавців згідно судових наказів №13/100, виданих 21 серпня 2010 року та 03 листопада 2010 року Господарським судом Полтавської області; зняти арешт та заборону відчуження на кошти, що містяться на рахунках Полтавського відділення Райффайзен Банк Аваль (МФО 380805), номер рахунку: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , накладений постановами державних виконавців згідно судових наказів 13/100, виданих 21 серпня 2010 року та 03 листопада 2010 року Господарським судом Полтавської області.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 21 серпня 2010 року Господарським судом Полтавської області було видано судовий наказ №13/100 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 28452,43 грн. на користь ВАТ «Павлівське», а також судовий наказ від 03 листопада 2010 року про стягнення боргу у розмірі 10970,96 грн. На підставі вказаних виконавчих документів органом ДВС постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника накладений арешт на транспортний засіб, квартиру, а також банківські розрахункові рахунки, що належать на праві позивачу.

На теперішній час позивач має намір розпорядитися арештованим майном та банківськими рахунками, однак накладений арешт всього її майна та заборона його відчуження перешкоджає в реалізації прав та інтересів, гарантованих ст.41 Конституції України.

У позовній заяві зазначає, що ВАТ «Павлівське» припинило свою діяльність шляхом ліквідації 24.10.2019 року без правонаступництва.

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 письмово звернулась до відповідача з приводу зняття арешту та заборони відчуження з усього майна, однак отримала лист-відповідь з роз`ясненням вирішення цих питань в судовому порядку. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач звернулась до суду з даним позовом.

14 квітня 2020 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву залишено без руху (а.с.9-10).

28 квітня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.23).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку доказам у їх сукупності і взаємному зв`язку, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами та доповненнями), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує порядок зняття арешту з майна.

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 жовтня 1998 року, яке видане згідно з розпорядженням (наказом) №3702 ОСОБА_1 , а також членам її сім`ї ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , записана у реєстрову книгу Колективним підприємством «Інвентаризатор» за №119/16347 від 30.10.1998 року (а.с.22).

Позивачем також долучено копію технічного паспорту на згадану квартиру загальною площею 31,1 кв.м. (а.с.18-21).

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №Р34095 від 26 квітня 2020 року зареєстроване публічне обтяження за №15744140 від 21.03.2016 року, тип обтяження: арешт рухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП НОМЕР_3 , виданий 21.03.2016 року Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ, державним виконавцем Болдирєвою Д.С. (а.с.17).

Будь-яких даних про накладення арешту на нерухоме майно суду не надано.

Відповідно до копії листа Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 27 грудня 2019 року № 87862, згідно даних спецрозділу автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні перебували виконавчі провадження:

- № 25980908 по виконанню судового наказу №13/100 від 21.08.2010 року, виданого Господарським судом Полтавської області щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 28452,43 грн. на користь ВАТ «Павлівське». 19.04.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника; 04.07.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. 25.01.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 20.02.2012 року винесено постанову про розшук майна боржника. 07.06.2012 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 07.12.2012 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 18.03.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції) у зв`язку з тим, що кошти на арештованих рахунках боржника відсутні, рухоме майно автомобіль не розшуканий органами ВДАІ протягом року;

№26786412 по виконанню судового наказу №13/100 від 03.11.2010 року, виданого Господарським судом Полтавської області щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 109770,96 грн. на користь ВАТ «Павлівське». 18.03.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції), у зв`язку з тим, що кошти на арештованих рахунках боржника відсутні, рухоме майно автомобіль не розшуканий органами ВДАІ протягом року.

Також вказано, що надати будь-яку інформацію за попередні роки неможливо, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017, термін зберігання здавальних описів (завершених виконавчих проваджень), реєстру завершених виконавчих проваджень, виконавчих проваджень відділу, журналів реєстрації вхідних документів та вихідних, журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю становить три роки. Згідно Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, зазначені документи вилучені для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності, втратили практичне значення та були знищені у зв`язку з перебігом терміну зберігання (а.с.6-7) .

Арешт майна проведено у виконавчих провадженнях, де стягувачем було ВАТ «Павлівське».

Позивач ОСОБА_1 просить в судовому порядку звільнити майно з-під арешту, подавши для цього позов в порядку цивільного судочинства, де відповідачем зазначила Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), хоча стягувачем є ВАТ «Павлівське».

У постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», викладений підхід до визначення кола осіб, які мають бути залучені до участі в справі за позовами про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна), який фактично не втратив свою чинність, а саме позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Оскільки залучення у справу співвідповідачів є правом позивача та суд за власної ініціативи, в розумінні ч.1 ст.51 ЦПК України, позбавлений права залучити співвідповідача чи замінити його, вважає, що вирішити питання про права та інтереси без залучення до участі в справі в якості відповідачів стягувачів є неправомірним. Клопотання про залучення співвідповідачів чи заміну відповідача від позивача та його представника не надходило.

Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів, предмет та підстави позову.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п.п.2, 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №606-XIV) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Суд вважає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції), виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

При цьому, повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку з відсутністю майна у боржника, не є підставою для закінчення виконавчого провадження згідно з приписами статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає свою увагу на ту обставину, що ніщо не перешкоджає боржнику виконати рішення суду, що є його обов`язком з огляду, зокрема, на приписи Конституції України, Цивільного процесуального кодексу після чого арешт з майна боржника буде знято у відповідності до приписів чинного законодавства.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що арешт з майна боржника має бути знятий у судовому порядку, оскільки виконавчі документи повернуті стягувачу і необхідність забезпечення виконання рішення шляхом накладення арешту відпала. Так, випадки, з якими пов`язується зняття арешту з майна боржника прямо визначені приписами наведеного Закону, і винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (тобто, коли рішення суду фактично не виконано), не є підставою для зняття накладеного арешту на майно боржника.

Окрім того, потрібно врахувати, що виконавчі документи повернуті стягувачу, що не позбавляє процесуального права звернутися до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Наразі дані щодо відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні.

При цьому, суд враховує те, що судові рішення, на підставі яких накладено арешти на майно позивача і дані про їх повне виконання, суду не надано. За відсутності вказаних доказів суд позбавлений можливості встановити чи існували підстави у державних виконавців для зняття арешту з майна боржника, оскільки у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), а в іншому випадку стягувач в будь-який час має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконане боржником. Окрім того,позивачем не надано документі на підтвердження її права власності на зазначене майно,а саме транспортний засіб та розрахунковий рахунок .

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі закону, а тому судові витрати відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса для кореспонденції: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач: Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), місцезнаходження за адресою: вул.Стешенка, буд.6, м.Полтава.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави А.І. Троцька