ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 2-54/09

провадження № 22-ц/4809/575/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Балюра Світлана Вікторівна,

відповідач - Новоандріївська сільська рада Новгородківського району Кіровоградської області,

особа, яка не брала участь у справі - ОСОБА_2 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2009 року у складі судді Сосновської Л.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,30 га, розташовану на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області. Він є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку втрачений і відновити його неможливо. У зв?язку з цим він позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 6,30 га, розташовану на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, що належала померлому ОСОБА_4 та зобов`язати Новгородківський районний відділ земельних ресурсів видати на його ім`я державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку (а.с.1).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2009 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 6,30 га, що розташована на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано Новгородківський районний відділ земельних ресурсів видати на ім`я ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.33).

Суд мотивував рішення тим, що позивач є спадкоємцем за законом, проте через втрату державного акта на право власності на земельну ділянку не має змоги оформити права на неї.

ОСОБА_2 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 6,30 га, розташованої на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 мав дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Незалежно від наявності заповіту ОСОБА_3 , який на час смерті свого батька був малолітнім, фактично прийняв спадщину, має відповідно ч.1 ст.1241 ЦК України обов`язкову частку у спадковому майні. Проте, позивач приховав ці відомості від суду. Вона, як законний представник дитини не була повідомлена про розгляд спору в суді. Суд вирішив спір про спадкові права малолітньої дитини, яка, як спадкоємець не була залучена до участі у справі (а.с.40-42).

Апеляційне провадження відкрито 25 лютого 2020 року (а.с.53), 18 березня 2020 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 08 квітня 2020 року (а.с. 58). У зв`язку з відсутністю відомостей про вручення позивачу судової повістки, розгляд справи відкладено на 06 травня 2020 року.

Позивач та Новоандріївська сільська рада відзив на апеляційну скаргу не надали.

В день судового засідання 06 травня 2020 року представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу. Оскільки доказів надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи не надано, колегія суддів ухвалила приєднати його до матеріалів справи, як письмові пояснення представника позивача.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 та представник Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської областіякі належним чином під розписку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача - адвокат Балюра С.В. заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила застосувати позовну давність, як підставу для відмови у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі ст.129 Конституції України, ст.17 ЦПК України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом указаної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує відповідні права та обов`язки, якими такі особи наділені, завдає шкоди таким особам, що виражається в несприятливих наслідках для них.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача - ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 склав нотаріально посвідчений заповіт від 02 листопада 2007 року, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 6,30 га, розташовану на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області своєму братові - ОСОБА_1 (а.с.5, 6).

З метою реалізації своїх прав на спадщину ОСОБА_1 звернувся 15 травня 2008 року в Новгородківську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.22).

На підставі вказаної заяви в Новгородківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 141 від 15 травня 2008 року щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Новгородківської державної нотаріальної контори Голобородько О.В. від 28 серпня 2008 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину у відношенні майна після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав до нотаріальної контори оригінала державного акта на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, повідомив нотаріуса, що цей документ втрачений (а.с.21).

У грудні 2008 року позивач звернувся з позовом до Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 6,30 га в порядку спадкування.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Предметом спору у цій справі є визнання права на спадкове майно - земельну ділянку, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину.

Задовольняючи позов, пред?явлений позивачем доНовоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, суд першої інстанції не врахував роз?яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідачами у справі про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 .

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на належній перевірці доказами доводів позову, суд дійшов такого висновку без повного і всебічного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно доч.2, ч.3 ст.357 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Наданими до апеляційної скарги доказами підтверджено, що сином спадкодавця ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на час смерті спадкодавця був малолітнім, є дитиною з інвалідністю (а.с.48, 45).

За таких обставин обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що за наявності малолітнього спадкоємця, який прийняв спадщину після смерті батька, суд не вирішив питання про залучення його до участі у справі та розглянув позов до Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, яка є неналежним відповідачем у справі.

Не залучення спадкоємця до участі у справі є підставою для відмови в позові, оскільки у такому разі встановити всі обставини справи та об`єктивно вирішити спір неможливо.

На стадії апеляційного провадження апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень вирішувати питання про залучення до участі у справі належного відповідача.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, суд прийняв рішення про права та обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі, тому відповідно до ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову до неналежного відповідача - Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області.

Відмова в задоволенні позову не позбавляє позивача права звернутись до суду з позовом до належного відповідача.

Доводи представника позивача про пропуск ОСОБА_3 строку позовної давності, є безпідставними, такими, що не грунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом за положенням ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно частини четвертої статті 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повнолітття.

Як свідчать матеріали справи, на час подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім, отже перебіг строку позовної давності, ще не почався.

Керуючись ст.268, п.2 ч.1ст. 374, ст.376, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2009 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 травня 2020 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М.Авраменко

В. В. Черненко