Справа № 643/1495/20
Провадження № 2/643/2045/20
22.05.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 23.05.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого, відповідач отримала від позивача грошові кошти готівкою в розмірі 30 000 грн, що на момент укладення договору було еквівалентом 1150,00 доларів США, та зобов`язалася повернути кошти до 01.09.2018року. Станом на дату подання позову відповідач вказану за договором позики суму не повернула. Таким чином, відповідачем порушено умови договору позики, внаслідок чого відповідач заборгував позивачу грошові кошти у розмірі 1150 доларів США, що станом на момент звернення до суду з позовом 31.01.2020року еквівалентно 28 657, 54 грн, вказану суму позивач просить стягнути з відповідача. Крім того зазначає, що з відповідача підлягають стягненню проценти від позики, відповідно до ст.1048 ЦК України за період з 23.05.2018року по 01.09.2018року у розмірі 1381,45грн., та 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 02.09.2018року по 31.01.2020 року у розмірі 1217,75грн.
Ухвалою судді від 04.02.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що 23.05.2018 року відповідач ОСОБА_2 під розписку отримала у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 30 000, 00 грн. (в еквіваленті 1500 доларів США). При цьому, ОСОБА_2 в розписці зазначила, що зобов`язується повернути грошові кошти у строк до 01.09.2018 року /а.с.12/.
Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.
Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу.
Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу позики.
Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики.
В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 1150 доларів США, що станом на момент звернення до суду з позовом 31.01.2020року еквівалентно 28 657, 54 грн., проте з вищевказаним розміром заборгованості, суд не може погодитися, з огляду на наступне.
На обґрунтування своїх позовних вимог в частині розміру заборгованості за Договором позики, позивач посилається на ст. 533 ЦК України, відповідно до частини 2 якої, допускається, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Як вбачається з Договору позики від 23.05.2018 року, укладеного сторонами, позивач надав відповідачу у власність грошові кошти в національній валюті, а саме в розмірі 30 000,00 грн. В даному договорі, в тому числі зазначено, що вказана сума (30 000,00 грн.) на день укладення договору є еквівалентом 1150,00 доларів США.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач отримав грошові кошти саме в національній валюті в розмірі 30 000,00 грн., умови Договору не містять даних щодо домовленості сторін про погашення грошового зобов`язання саме в національній валюті, еквівалентній долару США станом на певну дату, таким чином, поверненню підлягає сума боргу отримана у національній валюті (30 000,00грн.). Разом з тим, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення суми боргу у розмірі 28 657,54грн., в межах заявлених позовних вимог.
Крім того, згідно статті 1048 ЦК України якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Позивач просить стягнути з відповідача проценти від позики, відповідно до ст.1048 ЦК України за період з 23.05.2018року по 01.09.2018року у розмірі 1381,45грн., та 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 02.09.2018року по 31.01.2020 року у розмірі 1217,75грн., проте з вказаним розрахунком суд також не погоджується. Так, відповідно до власного розрахунку, проценти за користування коштами у сумі 30 000,00грн. на рівні облікової ставки НБУ за період з 23.05.2018року по 01.09.2018року становлять у розмірі 1446,17грн., а 3% річних від простроченій суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 02.09.2018року по 31.01.2020 року становлять у розмірі 1 274,79 грн.
Суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню, в межах заявлених позовних вимог, відповідно до ст.13 ЦПК України, проценти за користування коштами, відповідно до ст.1048 ЦК України за період з 23.05.2018року по 01.09.2018року у розмірі 1381,45грн., та 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 02.09.2018року по 31.01.2020 року у розмірі 1217,75грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 840,80грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 / про стягнення грошових коштів задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя - Т.М.Довготько