Справа № 158/689/19
Провадження № 2-др/158/3/20
УХВАЛА

26 травня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Корецької В.В.,

за участю секретаря Процик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

У вказаній заяві зазначила, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду.

Однак, заявником були понесенні витрати на професійну правову допомогу, що згідно ст. 133 ЦПК України є судовими витратами пов`язаними з розглядом справи, а тому просить суд ухвалити додаткове рішення у вказаній справі та стягнути з позивача в її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13200 грн.

31.03.2020 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Гаврильчак-Кметь К.А. до суду подано заперечення на заяву про стягнення судових витрат, згідно якої остання просить відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки в діях позивача не вбачається необгрунтованих дій позивача, а також таких, що свідчить про її недобросовісність зловживанням правами.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як встановлено судом, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Аналізуючи вищевикладене, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

ОСОБА_1 подала докази на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі, лише 11.03.2020 року, хоча акт прийому наданих послуг з професійної правової допомоги у цивільній справі та квитанцї до прибуткового касового ордеру датовані 24.04.2019 року та 27.02.2020 року.

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, відповідач по справі надала договір про надання правової допомоги адвокатом Сорокопудом М.О. від 24.04.2019 року, додатковий договір до договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.04.2019 року, акт прийому наданих послуг з професійної правової допомоги у цивільній справі від 27.02.2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 24/04-19 від 24.04.2019 року, №27/02-20 від 27.02.2020 року, відповідно до яких загальна сума правничої допомоги складає 13200 грн.

Заявником ОСОБА_1 не зазначено поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат в ході розгляду справи або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім того, відповідно до п. 41 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Тобто, відповідач має право на отримання компенсації здійснених ним судових витрат, лише у разі доведення ним необгрунтованих дій позивача під час судового розгляду, зловживанням позивачем чи її представником процесуальних прав та, за умови подання стороною попереднього (орієнтованого) розрахунку сум судових витрат.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявником ОСОБА_1 не доведено факт необґрунтованих дій позивача, відсутні будь які посилання на недобросовісну поведінку позивача, а лише формально перелічує підстави подання такої заяви.

Варто також зазначити, що згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, повязаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обовязком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини і чим це підтверджується.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що підстави для ухвалення додаткового рішення у справі відсутні, оскільки вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зазначеній цивільній справі не були надані суду у встановленому законом порядку, а поважності причин неподання таких доказів та доказів необґрунтованості дій позивача відповідачем не наведено, та додано не було.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України про відмову в прийнятті додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька