Справа № 645/2625/20
Провадження № 2/645/1327/20
У Х В А Л А

іменем України

18 травня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шарко О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 13,0 кв.м за набувальною давністю

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

В порушення вимог ч.1 ст. 175 ЦПК України, позивачем у позовній заяві не чітко викладені вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування.

В порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не надав відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

В порушення п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України, заява не містить перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

В порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору.

Підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору суд не вбачає.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п. 53), відповідно до якого право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як визначено приписами ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Ставки сплати судового збору встановлено ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з 01.01.2020 року розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 840,80 грн.; розмір ставки судового збору за пред`явлення позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 840,80 грн., та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб 10510 грн.

Окрім того, у відповідності до ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що заявником виконано не було.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин позовну заяву слід залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 294 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

Надати заявнику строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко