КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1638/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,

секретар - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними наказів та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року,

встановив:

у травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними накази начальника Філії «Центральна станція зв`язку» (далі - Філія «ЦСЗ») ПАТ «Українська залізниця» (назва змінилась з ПАТ «Українська залізниця» на АТ «Українська залізниця» 28.11.2018) про відсторонення її від виконання посадових обов`язків №10/ОС від 22.01.2018 та «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №01/С від 02.03.2018, поновити її в керівництві бригадою, поновити попередній режим робочого часу та виплату доплати за керівництво зміною з 22.01.2018, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. і судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача -

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача - ОСОБА_2 , та представників відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що вона працювала у Філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Українська залізниця» на посаді оператора електрозв`язку 1 класу та виконувала обов`язки керівника зміни (бригади) Телефонно-телеграфної станції (далі - ТТС). 19.01.2018 під час роботи вона телефонувала в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_5 , використавши зв`язок «Прямий №2», з метою записатись на особистий прийом. Після 16.00 у неї погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися за медичною допомогою і з цією метою покинула своє робоче місце. Попередити начальника ТТС ОСОБА_6 вона не змогла, оскільки це було після закінчення робочого дня і був відсутній зв`язок з мобільним телефоном. 20.01.2018 вона вийшла на роботу та повідомила про причини відсутності, однак її вже було фактично відсторонено від керівництва зміною та покладено ці обов`язки на ОСОБА_7 З 23.01.2018 по 28.02.2018 вона була непрацездатна, а після виходу на роботу надала пояснення в зв`язку з чим вона телефонувала 19.01.2018 ОСОБА_5 та залишила своє робоче місце без узгодження з начальниками ТТС та Філії «ЦСЗ». В зв`язку з цим вона просила визнати вказані накази незаконними, поновити її в керівництві зміною (бригадою) операторів, поновити їй попередній режим роботи (цілодобовий графік роботи) та доплату за керівництво зміною 22.01.2018, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., стягнути судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчинила дисциплінарні проступки, в зв`язку з чим начальником Філії «ЦСЗ» було винесено два накази №10/ОС від 22.01.2018 «Про відсторонення від керівництва бригадою» та №01/С від 02.03.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 21, 139, 142, 147, 1437-1, 148, 149, 150 КЗпП України.

Висновок суду першої інстанції відносно наявності дисциплінарних проступків в діях ОСОБА_1 , в результаті чого начальником Філії «ЦСЗ» ОСОБА_8 02.03.2018 було видано наказ №01/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

В наказі №01/ОС від 02.03.2018 начальника Філії «ЦСЗ» ОСОБА_8 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вказується, що оператор ОСОБА_1 19.01.2018 не за призначенням використовувала зв`язок «Прямий №2» з виконуючим обов`язки голови правління ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_5 та залишила робоче місце без узгодження з керівництвом о 17.30, чим порушила вимоги пунктів 5.1 та 5.6 «Правил експлуатації міжміського телефонного зв`язку на залізничному транспорті України» та «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників «Центральної станції зв`язку». В період з 23.01 по 28.02.2018 ОСОБА_1 не працювала у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. В пояснювальній записці від 01.03.2018 ОСОБА_1 підтвердила факт використання спеціального зв`язку «Прямий №2» в особистих цілях з метою записатись на прийом. Цим наказом ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

В якості підстави вказується рапорт начальника ТТС ОСОБА_6 від 02.03.2018 (а/с 28 т. 2). В цьому рапорті вказано, що оператор

ОСОБА_1 19.01.2018 порушила «Правила експлуатації міжміського телефонного зв`язку на залізничному транспорті України ЦШ-0032 п. 5.1. та п. 5.6. Також ОСОБА_1 залишила робоче місце без узгодження та була відсутня до кінця робочої зміни. В зв`язку з цим ОСОБА_6 просила застосувати до ОСОБА_1 заходи дисциплінарного стягнення.

Як видно з матеріалів справи, позивач працювала на посаді оператора електрозв`язку 1 класу - керівника бригади. Представники відповідача пояснили, що назва посади «Оператор електрозв`язку 1 класу - керівник зміни» є тотожним назві посади «Оператор електрозв`язку 1 класу - керівник бригади». Позивач працювала на посаді оператора електрозв`язку 1 класу.

Станом на січень 2018 року діяла Посадова інструкція оператора електрозв`язку 1 класу-керівника зміни телефонної станції, затверджена начальником Філії «ЦСЗ» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_10 19.06.2017. В Розділі 7 вказаної інструкції зазначається, що даний працівник підпорядковується начальнику ТТС, заступнику начальника Філії «ЦСЗ2 ПАТ «Укрзалізниця», відповідно до затвердженої структури Філії «ЦСЗ» ПАТ «Укрзалізниці» та начальнику Філії «ЦСЗ» ПАТ «Укрзалізниця».

ОСОБА_1 була тимчасово непрацездатна в період з 23.01.2018 по 28.02.2018, в зв`язку з чим їй були видані лікарняні листки серії АДЕ №968878 , серії АДІ № 112692, серії АДІ №113973 .

В АТ «Укрзалізниця» діють Правила експлуатації міжміського телефонного зв`язку на залізничному транспорті України, затверджені та введені в дію наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України від 27.01.2004 №010-Ц (далі - Правила). В п. 5.1. закріплено, що право на ведення розмов по міжміському зв`язку Укрзалізниці надається тільки на абоновані телефони, а також посадовим особам Укрзалізниці, Міністерства транспорту і Ради профспілок залізничників і транспортних будівельників при виїздах на лінію. В п. 5.6. Правил заборонено засобами міжміського телефонного зв`язку Укрзалізниці ведення переговорів приватного характеру, за виключенням абонентів, що користуються зв`язком за плату.

В Розділі 9 вказаних Правил врегульовано оперативне керівництво міжміськими телефонним станціями. В пп. 9.4 та 9.5. зазначається, що оперативне керівництво з боку розпорядчої станції повинно здійснюватися начальником змін (старшими телефоністами) через старших по зміні телефоністок станцій нижчого рівня). На міжміській телефонній станції оперативне керівництво здійснюється наступним чином: а) безпосередньо керівництво здійснюють начальники зміни, б) керівник міжміської телефонної станції здійснює оперативне керівництво через старших телефоністок, а в необхідних випадках - безпосередньо. Відповідно до п. 9.6 оперативне керівництво начальника зміни (старшої телефоністів) по даній станції полягає в правильному розподілі зв`язків і розстановленні телефоністок по робочих місцях відповідно до навантаження на зв`язках; у контролі за якістю чутності на телефонних зв`язках; контролі за якістю і культурою роботи телефоністок; у своєчасній організації у випадках необхідності зв`язків, особливому контролі за обслуговуванням переговорів « Поза всякою чергою », «Поза чергою», і «За паролем»; у своєчасному інструктажі телефоністок про зміни, що відбуваються в порядку обслуговування переговорів, у підтримці виробничої і трудової дисципліни на станції.

Однак висновок суду щодо законності наказу начальника Філії «ЦСЗ» №10/ОС від 22.01.2018 не відповідає встановленим по справі обставинам та зроблений з порушенням норм матеріального права.

В суд апеляційної інстанції представником відповідача було надано копію наказу начальника Філії «ЦСЗ» ОСОБА_8 №10/ОС від 22.01.2018 «Про відсторонення від керівництва бригадою». В наказі вказується, що ОСОБА_1 , оператора електрозв`язку 1 класу телефонної станції відсторонити від керівництва бригадою операторів електрозв`язку з 22 січня 2018 року та припинити виплату доплати за керівництво бригадою. Підстава: рапорт начальника ТТС ОСОБА_15 від 22.01.2018 (а/с 118 т. 2).

В рапорті від 22.01.2018 начальник ТТС ОСОБА_6 просить відсторонити ОСОБА_1 від виконання обов`язків керівника зміни операторів електрозв`язку телефонної станції за неналежне виконання своїх обов`язків (а/с 27 т. 2).

Висновок суду першої інстанції про те, що вказаний наказ також є застосуванням заходу дисциплінарного стягнення є невірним та зроблений з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Зокрема, відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону праці» передбачено відсторонення від роботи осіб, які не пройшли передбачених законодавством медичного огляду, навчання, інструктажу, перевірки знань і не мають допуску до відповідних робіт або не виконують вимог нормативно-правових актів з охорони праці.

В Правилах внутрішнього трудового розпорядку працівників Державного підприємства «Центральна станція зв`язку» Державної адміністрації залізничного транспорту України (затверджено Конференцією трудового колективу ДП «Центральна станція зв`язку» Укрзалізниці 29.11.2011) передбачено відсторонення працівника від роботи в разі появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркологічного або токсичного сп`яніння, відмови або ухиляння від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (а/с 39 т. 2).

Враховуючи викладене, неналежне виконання своїх обов`язків працівником не може бути підставою для відсторонення від роботи.

Представники відповідача пояснили в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що вказане відсторонення не було дисциплінарним стягненням, а було викликано потребою з`ясування причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 19.01.2018 з 17.30. Однак, з обставин справи видно, що 20.01.2018 ОСОБА_12 вийшла на роботу та пояснила, в зв`язку з чим покинула своє робоче місце 19.01.2018 та була відсутня на роботі з 17.30 до завершення робочої зміни - 20.00. Так, в матеріалах справи міститься світлокопія Довідки, виданої ОСОБА_12 19.01.2018 о 18.15, в якій вказується, що вона зверталась за медичною допомогою в Київську клінічну лікарню на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я», діагноз: гіпертонічний криз, лікарняний лист не видавався (а/с 14 т. 1).

На запит профспілкового комітету від 30.03.2018 від Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» ПАТ «Укрзалізниця» було надано відповідь, що ОСОБА_12 зверталась за медичною допомогою, що зафіксовано в Журналі обліку процедур за №3 і їй було надано невідкладну допомогу (а/с 67 т. 1). Доводи представників відповідача про те, що непрацездатність може бути підтверджена лише листком тимчасової непрацездатності, є невірним, оскільки ОСОБА_1 19.01.2018 до 17.30 працювала на своєму робочому місці.

Крім того, з наданого відповідачем Табеля обліку робочого часу на телефонній станції Філії «ЦСЗ» ПАТ «Укрзалізниця» за січень 2018 року видно, що у ОСОБА_1 19.01.2018 було відпрацьовано повну зміну 11 годин.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 була відсутня на своєму робочому місці 19.01.2018 з 17.30 до кінця робочого дня з поважних причин. Наступного дня 20.01.2018 ОСОБА_1 працювала відповідно до встановленого графіку і ОСОБА_6 мала можливість відібрати від неї пояснення щодо причин такої відсутності.

Таким чином, відсторонення від роботи може мати місце лише з підстав, передбачених нормативними актами, та не є видом дисциплінарного стягнення, законних підстав для відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків керівника бригади не було, а тому наказ №10/ОС від 22.01.2018 «Про відсторонення від керівництва бригадою» є незаконним.

Разом з тим, позовна вимога про виплату доплати за керівництво бригадою з 22.01.2018 задоволенню не підлягає. За положеннями ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оскільки позивач у зазначений період таких обов`язків не виконувала, тому і підстав для нарахування доплати у розмірі 20% заробітної плати немає.

В матеріалах справи міститься Акт №01 від 19.01.2018, складений о 19.50 заступником начальника Філії «ЦСЗ» ОСОБА_13, помічником директора філії з кадрових питань ОСОБА_16, головою профспілкового комітету ОСОБА_17 та начальником ТТС ОСОБА_6, якими зафіксовано факт відсутності на робочому місці керівника зміни операторів електрозв`язку телефонної станції - оператора електрозв`язку 1 класу ОСОБА_1 , яка о 17.40 самовільно залишила робоче місце, не попередивши про це нікого із керівників, чим порушила трудову дисципліну і поставила під загрозу якісне виконання технологічного процесу колективом чергової зміни. На момент складання цього акту відомостей про поважні причини відсутності

ОСОБА_12 немає.

Наказом начальника Філії «ЦСЗ» ОСОБА_8 №06 від 12.01.2018 було затверджено списки працівників Філії «ЦСЗ», які входять до переліку посад з ненормованим робочим днем та мають право на додаткову відпустку, до якого включено ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Таким чином, начальник ТТС ОСОБА_6 та її заступник

ОСОБА_13 є працівниками з ненормованим робочим днем і 19.01.2018 до 20.00 перебували на свої робочих місцях, а тому доводи позивача, про те, що вона не мала можливості повідомити керівників про необхідність покинути робоче місце, є безпідставними.

Судом першої інстанції не досліджувався наказ начальника Філії «ЦСЗ» ОСОБА_8 №10/ОС від 22.01.2018, оскільки в матеріалах справи копія наказу була відсутня. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не досліджував зміст вказаного наказу та підставу його видання, і тому неправильно визначив вказаний наказ як факт притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності,

Станом на січень-лютий 2018 року діяла попередня Посадова інструкція оператора електрозв`язку 1 класу - керівника зміни телефонної станції, затверджена 19.06. 2017.

З 14.03.2018 діє нова Інструкція оператора електрозв`язку 1 класу - керівника зміни телефонної станції.

В письмових поясненнях від 01.03.2018 ОСОБА_14 визнала, що телефонувала ОСОБА_5 з метою записатись на особистий прийом з питання організації та підвищення оплати праці операторів електрозв`язку та передати проект колективного звернення від 26.12.2017. (а/с 15 т. 1).

Також ОСОБА_12 01.03.2018 надала письмові пояснення з приводу відсутності її на робочому місці 19.01.2018 з 17.30 (а/с 16-17 т. 1).

Також не підлягає задоволенню позовна вимога про поновлення попереднього режиму роботи позивача, оскільки визначення кожному працівнику ТТС режиму роботи: щоденний режим з нормою 168,25 годин на місяць або змінний режим роботи з нормою 166 годин на місяць встановлюється начальником ТТС в залежності від виробничих потреб.

В ст. 2371-1 КЗпП України закріплено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться, якщо порушення його законних права призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовувала тим, що вона незаконно притягнута до дисциплінарної відповідальності, погіршився її стан здоров`я, вона втратила впевненість в завтрашньому дні та відчувала побоювання через можливе звільнення, що призвело до додаткових зусиль по організації свого життя. Однак, враховуючи те, що до дисциплінарної відповідальності позивача було притягнуто відповідно до вимог закону, а звільнення її від виконання обов`язків керівника бригади (зміни) не призвело до припинення трудових відносин з відповідачем, вона продовжувала працювати на посаді оператора і це не викликало таких додаткових зусиль, колегія дійшла висновку, що підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині вимог про визнання незаконним наказу №10/С від 22.01.2018 «Про відсторонення від керівництва бригадою» та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаної вимоги. В частині вирішення інших вимог рішення слід залишити без змін.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 статті 15 ЦПК України). Питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд вирішує відповідно до положень стст. 133-141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

В ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду з даним позовом інтереси позивача представляв ОСОБА_2 , який є адвокатом відповідно до Свідоцтва ві18 . 11.2015, здійснював представництво на підставі договору від 15.03.2018 та надав копію ордеру від 03.05.2018. В розрахунку було зазначено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн., як за правничу допомогу, надану до звернення до суду, так і за правничу допомогу, яка буде надана під час розгляду справи в суді. В розрахунку вказано перелік та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України суд визначає розмір компенсації витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та пропорційно до задоволеної частини вимог суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору - 1 057 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 367, 368, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року скасувати в частині вирішення вимог про визнання наказу незаконним та стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ начальника Філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 10/ОС від 22.01.2018 «Про відсторонення від керівництва бригадою».

Стягнути з Філії «Центральна станція зв`язку» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 057 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 травня 2020 року.

Головуючий

Судді