Справа № 576/335/20
Провадження № 2/576/210/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.20 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівської міської ради Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю на 153/200 частин житлового будинку загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що їй, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Глухівською міською державною нотаріальною конторою Сумської області 16 грудня 2010 року, реєстровий № 4148, на праві приватної власності належить 47/200 частин зазначеного житлового будинку з відповідною частиною надвірних та господарських будівель. Інша частина цього домоволодіння у розмірі 153/200 частин, на праві приватної власності належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( 53/100 частин на підставі рішення нарсуду м. Глухова Сумської області від 08 вересня 1992 року; 47/200 частин згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Глухівською міською державною нотаріальною конторою Сумської області 27 травня 2008 року, реєстровий № 1388), який був чоловіком її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її мати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 1971 року. За життя вони розділили спільний житловий будинок, згідно з рішенням нарсуду м. Глухова від 08.09.1992 р. за матір`ю визнано право власності на 47/100 частин домоволодіння, за ОСОБА_2 на 53/100 частини. Однак, не дивлячись на рішення суду про поділ майна, будинок та надвірні і господарські будівлі в натурі вони не ділили, шлюб не розривали та до смерті її матері жили разом і разом користувались домоволодінням. ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати, ОСОБА_3 , померла. Після смерті матері, свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, як спадкоємці першої черги за законом отримали чоловік матері ОСОБА_2 та вона, у рівних частках: по 47/200 частин кожний. Також мотивує позов тим, що оскільки ОСОБА_2 залишився сам, дітей та близьких родичів у нього не було, після смерті матері вона допомагала йому по господарству, разом з ним вони підтримували у належному стані спільний житловий будинок, господарські та надвірні будівлі і споруди. Вона часто приїздила до м. Глухова та опікувалась ОСОБА_2 , а коли, ІНФОРМАЦІЯ_1 , він помер, вона поховала його за християнськими звичаями. Крім того зазначає, що за життя ОСОБА_2 заповіту не залишив, спадкоємців за законом після нього немає. Після його смерті вона продовжувала користуватись домоволодінням по АДРЕСА_1 , в тому числі, і належною йому частиною. Всі витрати по утриманню всього домоволодіння вона взяла на себе. Житловий будинок та господарські будівлі і споруди постійно підтримує в належному стані: в будинку відремонтувала пічне опалення, відновила фундамент та заасфальтувала кругом будинку, відремонтувала дах; зробила ремонт сараю та гаражу, а також відремонтувала асфальтове покриття двору. Таким чином, вона добросовісно заволоділа чужим майном, а саме належною померлому ОСОБА_2 частиною житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше 10 років поспіль. За весь час її відкритого, безперервного володіння зазначеним нерухомим майном, жодних претензій щодо цього майна ніхто не пред`являв. За вказаних обставин позивач просить визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, а надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, а представила заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, заперечень проти позову не має.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з огляду на таке.

Так, згідно положень ч.1 ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Положення щодо набувальної давності закріплені у ЦК України, зокрема, як первісний спосіб набуття права власності, оскільки права набувача залежать не від волевиявлення попереднього власника, а від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України добросовісності заволодіння, відкритості та безперервності подальшого володіння річчю протягом певного строку.

Також, пунктом 9,11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності відповідних умов, зокрема, законного об`єкту володіння, добросовісності та відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (строк володіння). При цьому, суд звертає увагу на те, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Вказане узгоджується з позицією, висловленою Верховним судом в постанові № 175/4741/16 від 29 березня 2018 року.

Судом встановлено, що 47/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить позивачу по справі ОСОБА_1 . Інша частина зазначеного домоволодіння, у розмірі 153/200 частин, на праві приватної власності належала вітчиму позивача - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 29 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55533267 від 20.03.2019, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , не заводилась (а.с.18).

Як вбачається з довідок, виданих виконавчим комітетом Глухівської міської ради Сумської області за № 567 від 21.03.2019 та головою квартального комітету №12 ОСОБА_4 , посвідченою адміністратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Глухівської міської ради Цог Л.Г. за № 112 від 26.05.2020, вітчим позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 по день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті за вказаною адресою був зареєстрований та проживав один. Після смерті ОСОБА_2 ,за даною адресою, протягом останніх 10 років (2009 2019), з травня по липень кожного року, без реєстрації проживала ОСОБА_1 . В цей період вона обробляла земельну ділянку, підтримувала житловий будинок та господарські будівлі у належному стані.

Отже, враховуючи досліджені докази та відсутність заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позивач є добросовісним набувачем чужого майна, оскільки відкрито, безперервно з 2009 року і до цього часу, володіє спірним нерухомим майном 153/200 частинами житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 , на яке ніхто, окрім неї, не претендує, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 247, 263-265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючою по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністюна 153/200 частин житлового будинку загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон