КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Березовенко Р.В., Лівінський С.В.,

секретар Шебуєв Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про зміну способу виконання рішення апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року у справі № 2-237/2010,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року АТ «Сбербанк» звернулось до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 у справі № 2-237/2010, шляхом викладення резолютивної частини рішення в наступній редакції: Для погашення заборгованості ПП «Лекс» перед ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» за договором № 70-В/07 про відкриття кредитної лінії від 26.03.2007, що виникла станом на 16.08.2010, в сумі 12 031 800,00 дол. США (що складало 94 930 902,00 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2007, укладеним між ЗАТ «Банк НРБ» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрованим за № з-2794, а саме - належну ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 238,5 кв.м., житловою площею 126,8 кв.м., встановивши початкову ціну реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та способу його реалізації - шляхом продажу з прилюдних торгів.

Заяву обґрунтовував тим, що виникли підстави, які утруднюють та роблять неможливим виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 у справі № 2-237/2010, яким в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» скасовано рішення Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2010, а зустрічний позов задоволено (т. 15 а.с. 29-30).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2019 у задоволені заяви АТ «Сбербанк» відмовлено (т. 15 а.с. 35-36).

В апеляційній скарзі банк, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву банку про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 у справі № 2-237/2010, встановивши, що початкова ціна предмета іпотеки, визначається на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії проведення виконавчих дій. Зазначає, що підставою для звернення до суду із вказаною заявою є суттєві зміни вартості нерухомості в Україні вцілому, що переважно зумовлено неодноразовою суттєвою зміною курсу гривні України по відношенню до долара США. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 у справі № 2-237/2010 визначено початкову ціну предмету іпотеки у розмірі 2 371 000,00 дол. США, початкову вартість визначено судом у доларах США. Відповідно до ст. 192 ЦК України законодавцем імперативно закріплено, що єдиним законним платіжним засобом в Україні є гривня України, за виключенням окремих випадків, а тому виставлення об`єкта нерухомості на продаж з публічних торгів з визначенням стартової ціни продажу в доларах США є недопустимим і неправомірним. Орієнтуючись на офіційні дані Національного банку України за 12 років суттєво змінився курс долара до гривні, а тому ціна квартири, у перерахунку у гривні зросла в шість разів, порівняно з ціною в гривні, визначеній сторонами іпотечного договору та майже в чотири рази, порівняно з ціною в гривні на дату прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Тому відмова в зміні способу чи порядку виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 у справі № 2-237/2010, яким визначено початкову вартість продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів у доларах США є порушенням прав банку на суд, як стягувача у виконавчому провадженні, як іпотеко держателя майна, продаж якого за встановленою судом ціною неможливий (т. 15 а.с. 39-43).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засідання представник заявника АТ «СБЕРБАНК» - Рибкіна Н.В. підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з викладених в ній підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 статті 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 33 України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У статті 39 закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльній відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно, що передбачає ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2010 в частині вирішення зустрічних позовних вимог скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення. Зустрічний позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Для погашення заборгованості ПП «Лекс» перед ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» за договором № 70-В/07 про відкриття кредитної лінії від 26.03.2007, що виникла станом на 16.08.2010, в сумі 12 031 800,00 дол. США (що складало 94 930 902,00 грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2007, укладеним між ЗАТ «Банк НРБ» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим за № з-2794, а саме - належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 238,5 кв.м., жилою площею 126,8 кв.м. з встановленням початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації - 2 371 000,00 дол. США та способу його реалізації - шляхом продажу з прилюдних торгів. В решті рішення суду залишено без змін (т. 4 а.с. 61-65).

10.12.2013 Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-237/10.

Постановою головного державного виконавця ВПВР ДВС України Гречухом О.Я. від 03.02.2014 відкрито виконавче провадження №41840425 з примусового виконання виконавчого листа №2-237/10 від 10.10.2013.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_1 - 11.01.2016, державним виконавцем винесено постанову від 22.12.2016 про закінчення виконавчого провадження, яку ухвалою від 28.09.2017 по справі № 757/64485/16-ц залишеною в силі постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2018 у справі № 2-237/2010, скасовано.

У жовтні 2017 року з метою визначення більш актуалізованої ринкової вартості квартири, банком було отримано висновок суб`єкта оціночної діяльності, яким визначено ринкову вартість квартири станом на 12.10.2017 на рівні 8 278 473,00 грн., без ПДФ (т. 15 а.с. 44).

Постановою від 22.05.2018 відновлено виконавче провадження.

Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу з прилюдних торгів, ще не виконано.

Заявник вказує, що ціна на нерухоме майно постійно змінюються, а тому неможливо виконати рішення апеляційного суду у спосіб, визначений судом, та посилаючись на ряд перешкод, які ускладнювали виставленню квартири на продаж ще у рік прийняття рішення про звернення на квартиру, а саме: виконавчий документ отримано лише в 2013році; оскарження учасників провадження рішення апеляційного суду; неодноразове зупинення виконавчих дій; смертю боржника та необхідністю визначення його правонаступників, з подальшим їх залученням в якості боржників у виконавчому провадженні.

Однак, суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання тобто існують на даний час, за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження. Разом з тим, оскільки прилюдні торги по реалізації іпотечного майна на виконання рішення суду ще не відбуваються, посилання заявника на обставини, які можуть ускладнювати виконання рішення суду або зробити його неможливим, є лише припущенням, і не може бути підставою для зміни способу і порядку виконання рішення, за правилами ст. 435 ЦПК України.

Посилання апелянта на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VІІІ від 03.07.2018, який набув чинності 04.02.2019, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі вимоги закону не розповсюджуються на правовідносини, за якими вже постановлено судове рішення.

Крім того, у ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на момент постановлення рішення апеляційним судом, чітко визначалось, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають. Не правильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про зміну способу виконання рішення апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року у справі № 2-237/2010 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту, у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 28 липня 2020 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

С.В. Лівінський