Справа № 758/6085/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «ВТБ БАНК» в листопаді 2012 року звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 213А від 11.12.2006 року у розмірі 39 740,14 дол. США 42 центів (що за офіційним курсом долара США до гривні, встановлений НБУ 1 долар США = 7,9300 грн. становить 317 642,94 грн., яка складається: 13 859,32 дол. США, що еквівалентно 110 777,54 грн. - заборгованість за кредитним договором з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту; 1957,19 дол. США, що еквівалентно 15 643,81 грн. - заборгованість по відсоткам з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв`язку з порушенням зобов`язань щодо сплати процентів; 23 923,63 дол. США, що еквівалентно 191 221,58 грн. - пеня, нарахована у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу.

Позов обґрунтований тим, що 11.12.2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого був ПАТ «ВТБ Банк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №213А, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 819,80 дол. США, строком до 11.12.2012 року зі сплатою 11,5% річних, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Станом на 01.10.2012 р. у зв`язку із неналежним виконанням покладених на відповідача зобов`язань утворилась заборгованість у розмірі 39 740,14 дол. США 42 центи, що еквівалентно 317 642,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі 13 859,32 дол. США, що еквівалентно 110 777,54 грн.; заборгованості по відсоткам з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв`язку з порушенням зобов`язань щодо сплати процентів у розмірі 1957,19 дол. США, що еквівалентно 15 643,81 грн.; заборгованості за пенею, нарахованої у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу у розмірі 23 923,63 дол. США, що еквівалентно 191 221,58 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 28.11.2012 р. (суддя Неганова Н.В.).

Ухвалою від 24.12.2012 р. була частково задоволена заява представника позивача та в порядку забезпечення вищевказаного позову заборонено проводити будь-які дії по відчуженню автомобіля "HYUNDAI", модель -COUPE, д.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , тип -легковий купе, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 21.02.2013 р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» () заборгованість в загальній сумі 39 740,14 доларів США (тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок доларів 14 центів), що в еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 317 642 гривні 94 копійки (триста сімнадцять тисяч шістсот сорок дві гривні дев`яносто чотири копійки).

Ухвалою від 25.04.2013 р. за заявою відповідача ОСОБА_1 вищевказане заочне рішення в порядку перегляду скасовано та справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою від 19.06.2013 р. вищевказаний позов на підставі ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України (2004 р.) залишений без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Ухвалою від 24.12.2013 р. ТОВ «Кредекс Фінанс» відмовлено в задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 25.01.2017 р. задоволена апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та скасована ухвала районного суду від 19.06.2013 р. з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 03.10.2017 р. вищевказану справу передано для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 19.02.2019 року судом проведено заміну позивача з ПАБ «ВТБ БАНК» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», оскільки під час перебування справи в провадженні суду 24.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення права вимого № 241212 ІВ, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №213А від 11.12.2006 року, який був укладений між АКБ «Мрія» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс». 17.02.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №213А від 11.12.2006 року, який був укладений між АКБ «Мрія» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В судове засідання представник позивача не з`явився, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача по справі проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомив, заперечення (відзив) на позов не подані, в зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутності сторони відповідача.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 11.12.2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 213А, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 25 819,80 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 11.12.2012 року, під 11,5 % річних.

Відповідно до п.4.1 Договору відповідач, як позичальник, зобов`язаний повернути Банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, встановлених Кредитним договором.

Згідно п.4.2. Договору відповідач, як позичальник, зобов`язаний сплатити Банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту, у розмірі та порядку, що встановлені Кредитним договором.

27.02.2009 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1 про внесення змін до кредитного договору №213А від 11.12.2006 року, яким п.8.3. викладено в новій редакції.

24.12.2009 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2 про внесення змін до кредитного договору №213А від 11.12.2006 року, яким розділ 7 «Порядок нарахування, сплата процентів за користування кредитом погашення кредиту» та п.9 «Відповідальність сторін та забезпечення виконання зобов`язань позичальника» викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9.1 договору № 2 про внесення змін до кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань з погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору позичальник зобов`язаний сплатити на користь банка пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов`язань за кожен день прострочки.

Згідно умов договору сторони визначились, що погашення всіх сум буде відбуватись шляхом внесення відповідачем коштів у доларах США.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов`язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків не виконав. У зв`язку з чим станом на 01.10.2012 року у зв`язку із неналежним виконанням покладених на відповідача зобов`язань утворилась заборгованість у розмірі 39 740,14 дол. США 42 центи, яка складається з: 1 595,57 дол. США - сума поточної заборгованості за кредитом; 11 902,92 дол. США - сума простроченої заборгованості за кредитом, 360,83 дол. США - сума 3% річних на заборгованість за кредитом; 1 906,87 дол. США - сума простроченої заборгованості за процентами за період з 31.08.2010 р. по 01.10.2012 р.; 37,0 дол. США - сума 3% річних на прострочену заборгованість за процентами; 12,42 дол. США - сума заборгованості за процентами за період з 28.09.2012 р. по 30.09.2012 р.; 23 923,63 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5% за кожен день прострочення сплати за користування кредитом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст.ст.610, 611 ЦК України вказано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

У частинах першій, другій статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На спростування доводів та доказів позивача відповідач своїх доказів не подав, а тому вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідачем не виконані зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості.

Відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Також, постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18) зауважено, що висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц.

Так, що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Згідно з ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.2 закону «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У ст.ст. 47 та 49 цього закону визначені операції банків щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно з ст.192 Цивільного кодексу законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст.533 ЦК, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

Відповідно до п.30.1 ст.30 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 р. у справі № 638/1841/14-ц зазначив на те, що Таким чином, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК.

Верховний Суд у даній постанові вказав на те, що судове рішення не може змінювати змісту договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених ст.53 закону №606-XIV. При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Тим самим, Верховним Судом зазначено на те, що діюче законодавство встановлює можливість виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті та нарахування 3 % річних, визначених статтею 625 ЦК України, які входить до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, в іноземній валюті.

Між тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 р. у справі № 761/26293/16-ц визначено, що нарахування пені в іноземній валюті не передбачено законодавством та остання стягується виключно у гривні.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 213А від 11.12.2006 року у розмірі 15 815,61 дол. США, яка має відповідати еквівалентній сумі у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день платежу, з яких: 1 595,57 дол. США - сума поточної заборгованості за кредитом; 11 902,92 дол. США - сума простроченої заборгованості за кредитом, 360,83 дол. США - сума 3% річних на заборгованість за кредитом; 1 906,87 дол. США - сума простроченої заборгованості за процентами за період з 31.08.2010 р. по 01.10.2012 р.; 37,9 дол. США - сума 3% річних на прострочену заборгованість за процентами; 12,42 дол. США - сума заборгованості за процентами за період з 28.09.2012 р. по 30.09.2012 р.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5% за кожен день прострочення сплати за користування кредитом в розмірі 588 282,91 грн., що є еквівалентом 23 923,63 дол. США за курсом НБУ долару до гривні на день постановлення рішення (23 923,63 дол. США х 24,5900). Стягнення даної суми не є виходом за межі заявлених позовних вимог, оскільки за час перебування справи в провадженні суду змінився курс долару до гривні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є заснованими на законі, обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» сплачений при подачі позову первісним позивачем судовий збір у розмірі 3177,0 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 107,3 грн., а загалом - 3 284,3 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 610-612, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.),-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32; ) заборгованість за кредитним договором № 213А від 11.12.2006 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 , у розмірі у розмірі 15 815,61 дол.США (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять дол.США 61 цент), яка має відповідати еквівалентній сумі у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день платежу, з яких: 1 595,57 дол.США - сума поточної заборгованості за кредитом; 11 902,92 дол. США - сума простроченої заборгованості за кредитом, 360,83 дол.США - сума 3% річних на заборгованість за кредитом; 1 906,87 дол.США - сума простроченої заборгованості за процентами за період з 31.08.2010 р. по 01.10.2012 р.; 37,9 дол.США - сума 3% річних на прострочену заборгованість за процентами; 12,42 дол.США - сума заборгованості за процентами за період з 28.09.2012 р. по 30.09.2012 р.; та пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5% за кожен день прострочення сплати за користування кредитом в розмірі 588 282,91 грн. (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч грн. двісті вісімдесят дві грн. 91 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32; ) судовий збір в розмірі 3 284,3 грн. (три тисячі двісті вісімдесят чотири грн. 30 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова