Справа № 127/1769/20
Провадження № 2/127/241/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Власюк І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь щомісячно аліменти на своє утримання у розмірі 2500 грн, починаючи від дня звернення до суду і довічно. Мотивувала тим, що є матір`ю ОСОБА_3 . З моменту народження займалась його вихованням та розвитком. На теперішній час розмір доходу позивача є недостатнім для життя, тому вона потребує матеріальної допомоги свого сина.

Ухвалою суду від 27.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

28.02.2020 представник відповідача - ОСОБА_4 подала до суду відзив відповідно до якого просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що вона здійснювала утримання свого сина. Суперечливою є обставина про відсутність у ОСОБА_1 інших джерел доходу крім пенсії, з огляду на відсутність належних доказів, що підтверджують цю обставину та наявність у неї другої квартири, яку вона здає в оренду. Також зазначила, що відповідач регулярно надає матеріальну допомогу своїй матері, водночас наявність у нього хронічного захворювання та утримання ним молодшого сина, не дає йому змоги сплачувати аліменти у розмірі визначеним позивачем.

17.03.2020 представник позивача - ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив в якому виклав свої аргументи проти заперечень викладених у відзиві. Вказав, що обставина виховання та утримання позивачем свого сина не спростовна та доведенню не підлягає, враховуючи відсутність рішення про позбавлення її батьківських прав. Визнав обставину, що у власності ОСОБА_1 перебуває квартира у м. Іркутськ, однак наявна заборгованість по оплаті комунальних послуг є перешкодою в отриманні з неї доходу. Добровільно надавати допомогу матері відповідач припинив у 2015. Крім того його син досягнув повноліття, а пасинок має матір, а хвороба відповідача не є підставою для звільнення від виконання обов`язку по утриманню матері.

05.05.2020 представник відповідача - ОСОБА_4 подала до суду заперечення проти відповіді на відзив в яких додатково зазначила, що на вимогу сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, суд зобов`язаний перевіряти їх доводи про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо них.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав викладених у відзиві, тому проси суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на 6 а.с. том 1).

ОСОБА_1 є непрацездатною особою, оскільки досягнула пенсійного віку та отримує відповідну пенсію (на 5 а.с. том 1).

В рахунок відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за період з жовтня 2019 по квітень 2020 ОСОБА_1 у готівковій формі виплачено субсидію у розмірі 12108,23 грн (на 17 а.с. том 2).

Не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира у м. Іркутськ. Заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг свідчить про проживання у ній людей (на 112-113 а.с. том 1).

До 10.03.2020 квартира здавалась в оренду (на 209 а.с. том 1).

За період з серпня 2019 по січень 2020 включно ОСОБА_3 отримав дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 49083,76 грн (на 65 а.с. том 1).

З наданих ОСОБА_3 доказів вбачається, що він потребує періодичного медичного обстеження та лікування (на 66-72 а.с. том 1, на 4-8 а.с. том 2).

Враховуючи відсутність належних доказів, судом встановлено, що відповідач не здійснює утримання інших осіб, які за законом мають на це право.

Суд критично оцінює в якості доказу довідку про отримання пенсії у розмірі 1654,69 (на 7 а.с. том 1), як таку, що втратила актуальність, оскільки з 01.07.2020 мінімальний розмір пенсії за віком становить 1769 грн (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Докази (на 8, 9 а.с. том 1), судом відхиляються так як не відображають дійсного розміру доходу ОСОБА_1 на теперішній час.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2015 (на 12 а.с. том 1) та акти про не проживання ОСОБА_3 (на 153-158 а.с. том 1) не стосуються предмета доказування.

Враховуючи предмет позову, тобто стягнення аліментів з січня 2020, докази - квитанції про купівлю ліків та лист реєстрації медичних послуг, протокол обстеження, розрахункові документи за 2011, 2013, 2015 роки (на 62-64а.с. том 1) є неналежними.

Направлення на обстеження та два рецепта ОСОБА_1 (на 206-208 а.с. том 1) в своїй достатності не є належними на підтвердження потреби позивача у матеріальній допомозі на лікування.

Договір найму житлового приміщення та акт прийому-передачі квартири (на 75-78 а.с. том 1), відхиляються оскільки не містять підписів.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним.

З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц.

Таким чином, при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

Враховуючи, що позивач є непрацездатною особою, та з огляду на свій вік та розмір отримуваного доходу потребує матеріальної допомоги, яку може та має можливість надавати тільки її син, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліментів у розмірі 500 грн, починаючи від дня звернення до суду та довічно.

Визначений розмір аліментів дозволить забезпечити гідний рівень життя позивача та не порушить прав відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 840,80 грн судового збору, так як позивач звільнена від його сплати.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти у розмірі п`ятсот гривень, починаючи від 24.01.2020 та довічно.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 31.07.2020.

Суддя: