Справа № 521/2146/20
Провадження № 2/521/1861/20
РІШЕННЯ

іменем України

29 квітня 2020 року м. Одеса

Малиновського районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У лютому 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просила суд, шлюб зареєстрований з позивачем 23.02.2018 року розірвати та неповнолітню доньку сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя, спільний побут, ведення домашнього господарства та виховання дитини. Всі намагання зберегти сім`ю були марними. Посилаючись на дані обставини, позивачка просить суд шлюб з відповідачем розірвати.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 18.02.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вхід. №10029 від 03.03.2020 року) в якій зазначив, що просить суд розглянути справу за його відсутності.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала разом з позовом заяву (вхід.№10028 від 03.03.2020 року) про розгляд справи за її відсутності, в якій додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд їх задовольнити.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Суд вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №282, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 23.02.2018 року серії НОМЕР_1 (а.с.6).

У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №1156 від 15.12.2018 року (а.с.12).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13).

Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливе. Строк на примирення позивач та відповідач просять не надавати.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

У відповідності ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю.

Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Щодо позовної вимоги про залишення проживати малолітньої дитини разом з матір`ю суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 СК України подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Позивачем по справі не вказано, чи зверталась вона до органу опіки та піклування з приводу вирішення спору щодо проживання дитини. У разі якщо зверталась, не зазначила чи надав відповідний орган опіки та піклування висновок про визначення місця проживання дитини. При вирішенні в судовому порядку спору щодо місця проживання дитини висновок органу опіки і піклування є обов`язковим.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано висновку відповідного органу опіки та піклування про доцільність визначення проживання дитини разом з матір`ю, відсутні характеризуючи дані про особу матері дитини, її майновий стан та житлові умови, інше.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Разом із тим, у позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує наявність спору між батьками про визначення місця проживання дитини із матір`ю, не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини. Крім того, позовна заява не містить відомостей щодо обстеження умов проживання дітей, що були проведені компетентними органами, висновку даного органу щодо доцільності визначення місця проживання дитини з позивачем.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги, щодо визначення місця проживання дитини.

Суд роз`яснює стононам, що у разі виникнення спору про визначення місця проживання дитини сторони мають право звернутись до суду з відповідним позовом.

На підставі ч.3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115, Сімейного кодексу України, керуючись ст. 4, 12, 13, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 23.02.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №282, від 23.02.2018 року, - розірвати.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 840 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.05.2020 року.

Головуючий: О.С. Леонов

06.05.20