Провадження № 22-ц/801/829/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 рокуСправа № 127/25068/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б.,Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 10 лютого 2020 року у м. Вінниці суддею цього суду Ан О. В., зі складанням його повного тексту 11 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, мотивуючи його тим, що 12 червня 2017 року відповідач отримав від позивача 2000 доларів США, що еквівалентно 52248 грн на день передачі коштів, в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу автомобіля MAN з крановим маніпулятором і причепом KRAVE, проте відповідач вказаний автомобіль не продав, а договір купівлі-продажу укладений не був.

Пославшись на викладене та на порушення ст. ст. 526, 571, 625, 638, 657 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 55640,54 грн, а саме: неповернуту суму авансу в розмірі 52248 грн та 3% річних за користуванням коштами в період з 12 липня 2017 року по 09 вересня 2019 року в розмірі 3392,54 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення авансу 49074 грн, в задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Фактично не погодившись з ухваленим рішенням в частині вимог, які задоволено, ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, рішення ніким не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України у цій частині апеляційним судом не перевіряється щодо його законності та обґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки від 12 червня 2017 року ОСОБА_2 отримав завдаток за автомобіль MAN з крановим маніпулятором і причепом KRAVE в розмірі 2000 дол. США від загальної вартості автомобіля, яка становить 48500 дол. США (а. с. 4).

15 липня 2019 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про повернення авансу у розмірі 2000 доларів США (а. с. 5).

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору.

На підставі викладених норм права та встановлених обставин, а також враховуючи, що договір купівлі-продажу транспортного засобу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що передана ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошова сума в розмірі 2000 дол. США, яка названа в розписці завдатком, є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що отримана відповідачем грошова сума в розмірі 2000 дол. США є завдатком, а не авансом, оскільки вони зводяться до іншого тлумачення норм матеріального права, ніж допущене судом та до переоцінки доказів, а на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач виконав всі умови для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме придбав та розмитнив автомобіль, проте позивач відмовився від його укладення, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому апеляційним судом відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 12 травня 2020 року.