Справа № 344/3207/19
Провадження № 22-ц/4808/650/20
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Шамотайла О.В. 14 червня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

21 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В заяві зазначив, що відповідачка є його єдиною дитиною, якій він забезпечив отримання належної освіти та утримував її до 23-річного віку протягом спільного проживання з нею до 1999 року. Пізніше, він, перебуваючи на роботі в США, щомісячно переказував дочці кошти і протягом двох років він надав їй допомоги на суму 40 000 дол. США.

Посилаючись на те, що він є непрацездатною особою похилого віку, отримує невелику пенсію, як і його дружина, яка проживає окремо більше чотирьох років, стан його здоров`я останнім часом суттєво погіршився та є незадовільним, що спричиняє значні витрати на лікування, а житло, в якому він проживає, потребує термінового ремонту та у нього наявні борги з оплати житлово-комунальних послуг, тобто він потребує матеріальної допомоги, а матеріальне становище відповідачки є дуже хорошим, однак вона, отримуючи стабільний дохід, ухиляється від надання утримання, позивач просив: стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21 лютого 2019 року довічно; за перший місяць виплатити йому аліменти в розмірі 40 000,00 грн.; надати йому номери телефонів онуків, щоб він зміг спілкуватися з ними при їх згоді, оздоровлювати їх в Карпатах ; стягнути з ОСОБА_3 на його користь понесені ним судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського судувід 14 червня 2019 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 21.02.2019 року і довічно.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 764,80 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має інших дітей, окрім відповідачки, є пенсіонером та отримувана ним пенсія є єдиним його доходом і не забезпечує його потреб на харчування та лікування в повній мірі, а обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, встановлено законом та такий не залежить від їх майнового стану і стану здоров`я. При цьому, матеріали справи не містять даних про відсутність у відповідачки можливості сплачувати аліменти.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на лікування, його похилий вік, розмір пенсії та дійшов висновку, що стягнення на утримання позивача аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх доходів (заробітку) відповідачки є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про стягнення на його користь 40 000 грн., суд зазначив, що СК України передбачає обов`язок дочки, сина брати участь у додаткових витратах на батьків і встановлює, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, однак, посилаючись на потребу проведення оперативного медичного втручання, позивач не надав належних доказів на підтвердження заявленого ним розрахунку вартості на проведення такого у сумі 40 000,00 грн.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати йому номери телефонів його онуків для спілкування, то суд зазначив, що така інформація є персональними даними про особу. Крім того, дід, баба, прадід, прабаба у разі чинення батьками або іншими особами, з якими проживають діти, перешкод їх спілкуванню з внуками, правнуками та участі у вихованні останніх мають право звертатися безпосередньо до суду з позовом про усунення цих перешкод, з обґрунтуванням і наданням відповідних доказів на підтвердження таких перешкод.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 - дружина позивача подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що оскаржуване рішення порушує її інтереси як дружини позивача, яка відповідно до положень Сімейного кодексу України має певні права та обов`язки, а суд першої інстанції належним чином не повідомив її про дату, час та місце судового засідання та розглянув справу без її участі. Про прийняття оскаржуваного рішення вона дізналася із сайту «Судова влада України», оскільки у зв`язку з поданням ОСОБА_5 до неї позову про поділ спільного майна подружжя у неї виник інтерес до судових рішень за його участю.

Вказує, що в даний час вона проживає в с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської області та здійснює догляд за своїм тяжко хворим батьком, однак протягом 2015-2019 років постійно пересилила своєму чоловікові ОСОБА_5 банківськими переказами грошові кошти - усього на загальну суму 19 250 грн.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, та один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом, а також те, що позивач є власником 1/2 частки двокімнатної квартири.

Також зазначає, що позивач на час розгляду справи в суді отримував субсидію від держави на оплату житлово-комунальних послуг та розмір його пенсії перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Відповідачка має на утриманні неповнолітню дитину та СК України передбачено аліменти на одну дитину в розмірі 1/4 частки заробітку батьків. Однак, аліменти на батька визначені в розмірі 1/3 частки заробітку його дитини.

Крім того, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків: отримання ними пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. А сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Крім того, позивач не залучив її до участі у справі як співвідповідача чи третю особу та взагалі не повідомив суд, що він одружений та отримує грошову допомогу від дружини.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає про безпідставність тверджень апелянта про те, що вона дізналася про прийняття оскаржуваного рішення із сайту «Судова влада України», оскільки вона дізналася про судове провадження від відповідачки ще 22.03.2019 року, про що свідчить СМС-повідомлення, та про таке він вказував у своїх додаткових поясненнях у справі про розірвання шлюбу, а про факт одруження вказував в позовній заяві, тому вважає, що апеляційне провадження повинно бути закрито у зв`язку з пропуском установленого законом строку на апеляційне оскарження.

Вказує, що доводи апеляційної скарги про володіння ним частиною квартири не заслуговують на увагу, оскільки така обставина жодним чином не покращує його матеріальне становище, при цьому у зв`язку із запереченням ОСОБА_2 як співвласника квартири він не має можливості укласти договір довічного утримання.

Також зазначає, що не відповідає дійсності посилання апелянта про надання йому матеріальної допомоги, оскільки кошти перераховувалися ОСОБА_2 як частка плати за комунальні послуги для обслуговування їх спільної квартири. Крім того, з березня 2019 року ОСОБА_2 перестала платити свою частку, сплачуючи незначні суми, та відмовилася брати участь у проведенні ремонтних робіт у квартирі.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 та представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою позивача та апелянта ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 02.04.1976 року Григорівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, актовий запис № 13 від 02.04.1976 року (а.с.18).

Згідно копії довідки від 30.11.2018 року за № 5660, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківській області, позивач знаходиться на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком, зокрема за листопад 2018 року - в розмірі 1 782,44 грн. (а.с.17 а).

Відповідно до копій паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 між позивачем та ОСОБА_2 26.09.1975 року зареєстровано шлюб (а.с.16, 174).

Згідно копій квитанцій грошових переказів від 03.05.2006 року № 423-011-2357 та № 949-024-3596, від 31.07.2006 року № М928708, від 19.11.2006 року № М906011 позивачем перераховувалися кошти відповідачці в сумі 3 000,00 дол. США та ОСОБА_7 в сумі 4 050,00 дол. США, а всього перераховано кошти в загальній сумі 7 050,00 дол. США (а.с.25-28).

Відповідно до копій медичних документів, позивач хворіє на ряд захворювань, що потребує постійного медичного догляду та в зв`язку з цим додаткових витрат на його лікування (а.с.29-44).

Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 05.09.2019 року № 179810340, позивачу та ОСОБА_2 належить на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., житловою 27,7 кв.м., у рівних частках по 1/2 кожному (а.с. 175).

Дохід відповідачки за 2016 рік складає 37 086,86 грн., за 2017 рік - 39 720,94 грн., за 2018 рік - 56 912,65 (а.с. 120) та за січень-лютий 2019 року за основним місцем роботи (Комунальне некомерційне підприємство «Центр спортивної медицини міста Києва») - 6 640,17 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела виплачених доходів та утриманих податків від 22.05.2019 року, що надані ГУ ДФС у Київській області, копіями виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 10.01.2019 року та довідки про доходи, виданої КНП «Центр спортивної медицини міста Києва» (а.с. 119-122, 123-124, 144-145).

ОСОБА_2 , обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказала, що оскаржуване рішення порушує її інтереси як дружини позивача, оскільки за нормами Сімейного кодексу України вона має певні права та обов`язки. При цьому, апелянт посилалась на вимоги ст. 75 СК України.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Отже, вказаною статтею гарантовано право одного із подружжя, який є непрацездатним, на утримання (аліменти) від другого із подружжя, за умови можливості надання матеріальної допомоги.

При цьому, оскаржуваним рішенням суду вирішено спір щодо обов`язку повнолітньої дитини утримувати непрацездатного батька і стягнуто з дочки позивача аліменти на утримання батька та не вирішувалось питання надання матеріального утримання одним з подружжя іншому подружжю, який є непрацездатним.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що вона переказувала кошти позивачу та посилання на отримання останнім субсидії на житлово-комунальні послуги і наявність у позивача 1/2 частки квартири, не приймаються до уваги, оскільки вказані доводи не свідчать про порушення її прав оскаржуваним рішенням суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваним рішенням суду, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 , оскільки аліменти стягнуті з дочки позивача.

Отже апелянт не довела, що рішенням суду порушено її право на утримання чи покладено на неї додатковий обов`язок, або порушено її інтерес як дружини позивача, яка за нормами Сімейного кодексу України має певні права та обов`язки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи вищенаведене, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362, ст.ст. 381, 389-390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст ухвали складено 26 травня 2020 року.