Справа № 211/2888/20
Провадження № 2/211/1590/20
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29 липня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Зайцевої А.М.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в житловому будинку,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 з дня його вибуття та усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні приватною власністю з боку відповідача шляхом зобов`язання третьої особи зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою як такого, що фактично не проживає за адресою власної реєстрації.
Ухвалою суду від 20 травня 2020 року позов залишено без руху.
Ухвалою суду від 09 червня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися.
В матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому п. 2 ч. 7 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав.
Представник виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Таборовець Н.В. надала заяву про розгляд справи у відстуність, вважала можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила прово проживання, однак підстав для зобов`язання зняти з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою вважала, що підстав не має .
Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та відсутність заяви позивача про розгляд справи в заочному порядку з винесенням по справі заочного рішення, що є обов`язковою підставою для розгляду справи в заочному порядку (п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 лютого 1999 р. є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою копією договору (а.с. 8).
У вказаному будинку згідно копії паспорта відповідача (а.с. 7) з ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований ОСОБА_2 .
Згідно акту про не проживання, складеного головою квартального комітету № 30 Довгинцівського району м. Кривого Рогу, мешканці будинків АДРЕСА_2 , засвідчили той факт, що відповідач ОСОБА_2 з 13 травня 2011 року не проживає в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 19).
Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Згідно тексту позову, відповідач є родичем позивача, як власника житлового приміщення.
Згідно пункту 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Аналогічне викладено в частині 2 статті 405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що відповідач, як член сім`ї власника житла, не проживає у спірному будинку без поважних причин понад строки, визначені статтею 405 ЦК України, згідно даних акту, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.
Разом з тим, в частині заявленої вимоги щодо зобов`язання зняти з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до абзацу 2 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зі змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про задоволення вимог щодо визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням є достатньою, самостійною підставою для зняття її з реєстрації.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимога про стягнення судових витрат з відповідача не заявлялася, вони покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317,319,391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України,суд ,-
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП суду невідомий, паспорт серії НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 липня 2020 року

Суддя Н.Г.Середня