Справа № 336/443/20
Провадження № 2/336/1272/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жупанової І.Б.,

за участі секретарки судового засідання Палубінської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Савіхіної А.М. звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 5 583 грн. 29 коп. за кредитним договором б/н від 25.10.2011 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102, 00 грн. з ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову вказує на те, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приват банк» з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України представник позивача просить стягнути заборгованість із дружини померлого - ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На виконання вимог ст.1282 ЦК України, позивачем 11.07.2017 р. була направлена претензія кредитора до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори.

01.08.2017 р. позивачем було отримано відповідь П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори.

05.05.2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачем вчинено не було.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5583,29 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: - 5 583,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита.

Посилаючись на ст.ст.259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, за позовом АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 5 583,29 грн. за кредитним договором б/н від 25.10.2011 р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2020 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується особистим підписом в судовій повістці, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяв та клопотань до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України

Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у січні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Савіхіної А.М. з цивільним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 5 583 грн. 29 коп. за кредитним договором б/н від 25.10.2011 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102, 00 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що ОСОБА_2 (чоловік відповідачки). звернувся до АТ КБ «Приват банк» з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України представник позивача просить стягнути заборгованість із дружини померлого - ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На виконання вимог ст.1282 ЦК України, позивачем 11.07.2017 р. була направлена претензія кредитора до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори.

01.08.2017 р. позивачем було отримано відповідь П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори.

05.05.2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5583,29 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного:

- 5 583,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита.

У позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що померлий ОСОБА_2 надав свою згоду на укладення кредитного договору з банком, посилаючись на зазначену «Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку», що підтверджується його «підписом у анкеті-заяві» (а.с. 9).

Однак, зазначене не відповідає дійсним обставинам справи.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свій висновок суд мотивує тим, що на підтвердження своїх посилань щодо укладання кредитного договору Банком надана копія анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, та посилається що ОСОБА_2 , 25.10.2011 року підписав заяву б/н з метою отримання кредитних послуг та отримав кредит у розмірі 5500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Суд наголошує, що згідно з вимогами норм цивільного законодавства (ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»), Анкета - заяви від 25.10.2011 року як доказ укладення кредитного договору, повинна обов`язково містити узгоджені в належній письмовій формі істотні умови цього виду договірних відносин, а саме: розмір кредиту, проценти за користування кредитом, розмір пені, штрафів та умови їх застосування, вид кредитної картки та її номер. Однак, вказана обов`язкова інформація (істотні умови договору) відсутня у наданій позивачем Анкеті - заяві від 25.10.2011 року (а.с. 9).

Вказана анкета заява, містить лише відомості про те, що ОСОБА_2 , звертався до АТ «ПриватБанк» лише з метою оформлення «пенсійної карти». У вказаній анкеті відсутні відомості про бажання клієнта отримати інший тип картки, «універсальна» чи «голд» і як наслідок відсутні відомості, щодо бажаного кредитного ліміту.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. А тому відповідно до ст.77-80 ЦПК України вказана Анкета-заява не є належним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 5500,00 грн.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору.

За змістом зазначеної Анкети - заяви, вона разом з: Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, - складає між клієнтом та Приватбанком договір.

Визначений банком в «Умовах та правилах надання банківських послуг» порядок, передбачає обов`язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом вказаних складових такої форми кредитного договору.

Це відповідає вимогам ст. 207 ЦК України, згідно з якими правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Проте, всупереч зазначеним положенням закону, відповідач ОСОБА_2 не підписував та не отримував жодного з перелічених вказаних вище документів, що складають кредитний договір з банком (Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, довідки про умови кредитування).

В свою чергу позивач АТ КБ «Приватбанк» не надав до суду жодного з перелічених документів, які сукупно складають кредитний договір з банком, та які б містили підпис відповідача.

При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначене вище підтверджується правовою позицією Верховного Суду України у по справі № 6-240цс14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», де зазначено: якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом по справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між ним та банком договору (це також стосується збільшення строку позовної давності). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у ряді справ, зокрема № 6-240цс14, № 6-16цс15, № 6-2320цс16.

Звертаючись до суду із цим позовом АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх позовних вимог надав до суду копію Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, копію Витягу Умов та розрахунок заборгованості (а.с. 9-43).

В матеріалах справи немає жодних доказів, якими підтверджується факт надання грошових коштів. Жоден договір за нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, в тому числі кредитний договір - не має статусу первинного бухгалтерського документа за яким може відбуватись рух грошових коштів, зокрема надання кредиту. Матеріали справи не містять та позивачем не надано жодних доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 5500,00 грн. Надана лише Анкета-заява, у якій відсутні будь які відомості щодо надання відповідачу кредитних коштів.

Позивачем по справі не надано жодних доказів щодо відкриття карткового рахунку на ім`я ОСОБА_2 , договору про відкриття кредитної лінії, не містить жодних даних про те, що відповідач отримав будь-яку картку, позивачем не надано роздруківку фото з триманням відповідача картки в руках.

Позивачем також не надано жодних інших належних та достовірних доказів про те, що відповідна картка передбачена умовами Анкети-заяви від 25.10.2011 року була видана відповідачу взагалі, як і не надано до суду відомостей, підтверджених належними доказами щодо строку дії такої картки, що також є істотною умовою договору (картка видається для надання послуг банку клієнту). Як наслідок, позивачем не надано копії картки з підписом відповідача , оскільки відсутність підпису клієнта на виданій йому картці, згідно з правилами банку, є підставою для вилучення такої картки з обігу.

Також, матеріали справи не містять належних, достовірних, та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 на його ім`я дійсно відкрито картковий рахунок; відповідач дійсно отримав на відкритий для цього картковий рахунок кредитні кошти у сумі, вказаній банком у позові. Тобто, відсутні докази надання та зарахування кредитних коштів в узгодженій сторонами сумі на спеціально отриману для цього картку ,картковий рахунок.

Враховуючи, що відповідно до наданої банком Анкети-заяви від 25.10.2011 року, розмір кредитного ліміту сторонами не узгоджено та не визначено, матеріали справи також не містять належних та достовірних доказів, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 5500 гривень. З цих же причин неможливо достовірно встановити розмір нарахованих сум боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу за наданим позивачем розрахунком заборгованості. Виходячи з наведеного, оскільки ОСОБА_2 не бралися зобов`язання із сплати пені, комісії та процентах за користування даним кредитом, то нарахування йому у заборгованість вказаних складових є безпідставним та незаконним.

Отже, за відсутності зазначених вище належних та достовірних доказів, а також враховуючи, що банк в односторонньому порядку (згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг) може змінювати показники, які повинні використовуватись для розрахунку (суму кредиту, відсотки тощо), - тобто не зрозуміло з яких величин виходив позивач формуючи суму боргу, - наданий ПАТ КБ «Приватбанк» у додаток до позову так званий «розрахунок заборгованості» є лише припущенням позивача. Однак, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України «доказування не може ґрунтуватися на припущеннях».

Крім того, розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій.

Доводи позивача про те, що банком надані належні та допустимі докази по справі та наданий розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, судом оцінюються критично, виходячи з наступного.

Так, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову.

Крім того, наданий розрахунок заборгованості, не містить даних про реквізити розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Також розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів на ньому суду не надано.

Більш того, розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій.

Доводи позивача зводяться до того, що підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, тобто приєднався до запропонованої банком пропозиції. Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Привила були чинні під час укладення договору. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчать про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16.

Суд вважає, недоведеною обставину виникнення у ОСОБА_2 перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2011 року у розмірі 5583,29 грн., у зв`язку із ненаданням позивачем належних достовірних і допустимих доказів, якими він обґрунтовує позовні вимоги. Що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Керуючись ст.12,13,81,265,268,273-279 ЦПК України, ст.ст.11,203,205,207, 628,629, 1054 ЦК України суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя: І.Б. Жупанова