ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2472/20 Справа № 2-3447/11 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

28 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Справа № 2-3447/11

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптима Факторинг»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року, яка ухвалена суддею Демиденком Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування заяви вказував, що Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області були видані виконавчі листи №2-3447/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 329 076,37 грн.

30.05.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір про відступлення прав вимоги №000131-а, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2019 року замінено Публічне акціонерне товариство «Банк`Фінанси та Кредит», як сторону у виконавчому провадженні ВП № 47826118, відкритому з примусового виконання виконавчого листа по справі 2-3447/2011 провадження 2/215/148/2013, виданого Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптима Факторинг».

15.11.2018 року ТОВ «Оптіма Факторинг» направило боржнику ОСОБА_1 гарантійний лист про те, що вони згодні списати всю суму заборгованості за умови оплати ним 40 000 грн. у встановлений строк. Дана пропозиція була прийнята боржником та зазначена сума сплачена. Крім того, у вищезазначених виконавчих листах містяться помилки, а саме не вірно зазначено адресу боржників.

Оскільки боржником було добровільно сплачено заборгованість, а також при наявності помилок у виконавчих листах, ОСОБА_1 просив суд визнати виконавчі листи №2-3447/11 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просивскасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчі листи, видані Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-3447/11 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такими, що не підлягають виконанню. Зазначає, що висновки суду про те, що ТзОВ ««Оптима Факторинг» не має права укладати договір про припинення зобов`язання, шляхом сплати відступного і те, що угода не несе ніяких правових наслідків для виконавчого провадження № 47826118 є такими, що не відповідають дійсності. Крім того, помилковим вважає висновок суду першої інстанції щодо необхідності укладання морової угоди, оскільки це є право, а не обов`язок сторін, сторони визначили для себе інший механізм припинення договірних зобов`язань.

Вважає, що правовідносини за кредитним договором було припинено у зв`язку з повним добровільним виконанням кредитного договору, а також те, що у виконавчих документах судом допущено помилку щодо місця реєстрації боржників, що потягло зміну територіальної підвідомчості виконання даних виконавчих документів, в зв`язку чим є доцільним визнати їх такими, що не підлягають виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк`Фінанси та Кредит» заборгованість неповернутого кредиту в розмірі 13 730,67 грн., відсотки в розмірі 12 478,39 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 36 000,00 грн., а разом підлягає стягненню 52 109,06 грн., вирішено питання розподілу судових витрат (Т.1 а.с.192-193).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк`Фінанси та Кредит» задоволено. Заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2013 року скасоване та ухвалене нове рішення. Стягнуто солідарно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк`Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитними договорами в сумі 329 076,37 грн., стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк`Фінанси та Кредит» судові витрати ( Т.1 а.с.232-233)

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2019 року замінено Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», як сторону виконавчого провадження № 47826118 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на ТОВ «Оптіма Факторинг» (т.2, а.с.21).

15.11.2018 року ТОВ «Оптіма Факторинг» направило боржнику ОСОБА_1 гарантійний лист про те, що вони згодні списати суму заборгованості за умови оплати ним 40000 грн. у встановлений строк. Дана пропозиція була прийнята боржником та зазначена сума сплачена ( Т. 2 а.с.37).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Оптіма Факторинг» не мало жодних прав у виконавчому провадженні на момент укладення угоди щодо списання суми заборгованості за умови оплати ОСОБА_1 40 000,00 гривень. Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року визначена сума заборгованості у розмірі 329076,37 грн., яка була стягнута з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що були видані виконавчі листи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України)

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, право на справедливий судовий розгляд, що гарантується ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду розглядається як важлива частина судового провадження (справа «Горнсбі проти Греції»).

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк`Фінанси та Кредит» задоволено. Заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2013 року скасоване та ухвалене нове рішення. Стягнуто солідарно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк`Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитними договорами в сумі 329 076,37 грн., стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк`Фінанси та Кредит» судові витрати.

Вищевказане рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчі листи.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що правовідносини за кредитним договором було припинено у зв`язку з повним добровільним виконанням кредитного договору, колегія суддів не бере до уваги, оскільки боржником не було надано суду доказів того, що визначена Апеляційним судом Дніпропетровської області сума заборгованості сплачена у повному обсязі.

Вказане дає підстави для висновку, що відсутні встановлені законом процесуально-правові та матеріально-правові підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги, що у виконавчих документах судом допущено помилку щодо місця реєстрації боржників, що потягло зміну територіальної підвідомчості виконання даних виконавчих документів, в зв`язку чим є доцільним визнати їх такими, що не підлягають виконанню, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно практики Верховного Суду, викладеної в постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц (провадження №61-1592св17) помилка у видачі виконавчого листа, як процесуально-правова підстава визнання його таким, що не підлягає виконанню, полягає в наступному: 1) видача виконавчого листа відбулася за рішенням, що не набрало законної сили; 2) виконавчий лист виданий за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; 3) видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; 4) помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; 5) видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; 6) пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, помилка у виконавчих листах щодо адреси боржника не є тією помилкою, що свідчить про наявність правових підстав про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Більш того, як вірно встановлено судом першої інстанції, що при виготовлені виконавчого листа було зазначено адресу проживання боржника: АДРЕСА_1 , яка була зазначена ним при укладанні кредитного договору (т.1, а.с.6-8).

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції помилково вважає щодо необхідності укладання морової угоди, оскільки це є право, а не обов`язок сторін, сторони визначили для себе інший механізм припинення договірних зобов`язань, колегія суддів не бере до уваги, в зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Укладена мирова угода під час виконання судового рішення між боржником та стягувачем, відповідно до п.2 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», повинна бути затверджена судом, та є підставою закінчення виконавчого провадження.

Боржником не надано суду доказів того, що виконавчі листи видано помилково, або що його обов`язок відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням ним чи іншою особою або з інших причин.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,381,382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: