Справа №345/4884/18
Провадження № 2/345/24/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 22.05.1993 року, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2018 року розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами набуто майно, зокрема: домоволодіння по АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння згідно технічного паспорта Івано-Франківського ОБТІ складається із: житловий будинок «А», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», вбиральня «Д», житловий будинок «Е», криниці №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4.

Фактично у вищевказаному домоволодінні є новозбудований сторонами за час шлюбу житловий будинок, зазначений в технічному паспорті під літерою «Е», а також житловий будинок, зазначений в технічному паспорті під літерою «А», із господарськими будівлями та спорудами, який сторони отримали в шлюбі на підставі спадкового договору.

Так, рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2007року № 271 «Про будівництво житлового будинку на приватизованій земельній ділянці на АДРЕСА_1 - відповідачу дано дозвіл на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 . Після отримання дозволу на будівництво - сторонами було збудовано двоповерховий житловий будинок, зазначений в технічному паспорті під літерою «Е», право власності на який - зареєстровано за відповідачем.

Окрім того, сторонами за час шлюбу на підставі спадкового договору набуто також і житловий будинок по тій же АДРЕСА_1 , який в технічному паспорті зазначений під літерою «А», із господарськими будівлями та спорудами (літери Б, В, Г, Д, №1, №2, № 3, № 4).

Як вбачається із спадкового договору від 07.05.2004року, укладеного між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 - ОСОБА_3 передала після своєї смерті у власність відповідачу належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_3 , та земельну ділянку площею 0,1000га, на якій розташований даний об`єкт нерухомості. Згідно спадкового договору у власність відповідачу передано житловий будинок «А», сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Д», сарай «Г», криниці №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4.

Відповідно до свідоцтва про смерть - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, незважаючи на те, що спадковий договір укладено на ім`я відповідача - фактично майно за цим договором є об`єктом спільної сумісної власності сторін, оскільки набуто сторонами під час їхнього перебування у шлюбі, на підставі укладеного відповідачем спадкового договору.

Вважає, що житловий будинок А із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю сторін, оскільки набуте ними за спадковим договором. Тому таке майно підлягає поділу між ними, як набуте за час шлюбу.

Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просять його задоволити. Представник позивача також зазначив, щовідповідач заперечує проти визнання за позивачкою права власності на житловий будинок, зазначений в технічному паспорті під літерою «Е», будівництво якого проводилося на підставі рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2007року № 271 «Про будівництво житлового будинку на приватизованій земельній ділянці на АДРЕСА_1 ».

Свої заперечення в цій частині відповідач будує з покликанням на ті обставини, що це майно збудовано ним за його особисті кошти. І як докази походження особистих коштів - відповідач покликається на чеки, квитанції, ордера, розписки, тощо. Шлюб сторони уклали в 1993 році. З цього часу позивач і відповідач постійно проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно формували своє майбутнє, та майбутнє своєї дитини. В 2007 році рішенням виконкому Калуської міської ради було дозволено будівництво житлового будинку. Житловий будинок будувався виключно в інтересах сім`ї і для спільного проживання позивачки, підповідача та їх дитини. За таких обставин - покликання відповідача про будівництво ним за свої особисті кошти вищевказаного житлового будинку - є голослівним.

Відповідач заперечує проти визнання за позивачкою права власності на житловий будинок, зазначений в технічному паспорті під літерою «А» із господарськими будівлями та спорудами, який отримано на підставі спадкового договору. Свої доводи відповідач обґрунтовує тими обставинами, що це майно набуте після розірвання шлюбу. Спадковий договір між відповідачем та ОСОБА_3 укладено ще 07.05.2004року.

Цей договір укладений в інтересах сім`ї, оскільки фактично після смерті ОСОБА_3 - сім`я ОСОБА_4 повинна була стати власниками та проживати у домоволодінні ОСОБА_3 ..

Більше того, саме подружжя ОСОБА_4 здійснювало виконання спадкового договору - доглядало за покійною ОСОБА_3 . Саме Позивачкою по справі було здійснено поховання ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними письмовими доказами (копії додаються).

Більше того, на своєму подвір`ї ОСОБА_3 надала дозвіл на будівництво житлового будинку сім`ї ОСОБА_4 (будинок зазначений в технічному паспорті під літерою «Е», будівництво якого проводилося на підставі рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2007року № 271 «Про будівництво житлового будинку на приватизованій земельній ділянці на АДРЕСА_1 »). Оскільки спадковий договір є зобов`язальним - тому тільки при невиконанні з боку позивачки умов спадкового договору - можна вважати що його дія для неї була припинена, і після смерті ОСОБА_3 вона не могла набути права на житловий будинок.

Позивачка виконувала спадковий договір до часу смерті ОСОБА_3 - про що свідчать обставини, які підтверджують здійснення поховання нею відчужувачки ( ОСОБА_3 ) - тому до позивачки перейшло в рівних частинах з відповідачем право на житловий будинок зазначений в технічному паспорті під літерою «А» із господарськими будівлями та спорудами - за спадковим договором.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що в позовній заяві вказано, що спільно набутим майном під час шлюбу є домоволодіння по АДРЕСА_3 , що згідно технічного паспорта складається із: житловий будинок «А», сарай «Б», сарай «Г», вбиральні «Д», житлового будинку «Е», криниця №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4. Однак це не відповідає дійсності, оскільки 07.05.2004 року між ОСОБА_3 та ним був укладений спадковий договір, згідно з яким ОСОБА_3 передавала йому після її смерті у власність житловий будинок АДРЕСА_4 та земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва обслуговування житлового будинку. Згідно даного договору: право власності на вказаний в договорі житловий будинок та земельну ділянку переходять до набувача майна в разі виконання ним умов цього договору та після смерті відчужувача.

01.06.2018року шлюб між позивачкою та ним було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Відповідно до умов договору право власності на домогосподарство виникло у нього після смерті ОСОБА_3 , а на цей момент шлюб між ним та позивачкою було розірвано. Отже, майно,що є об0єктом відчуження відповідно до спадкового договору, не може вважатись спільною сумісною власністю, оскільки воно не набуте за час шлюбу.

Що стосується права власності на новозбудований житловий будинок, то дане майно не являється об`єктом спільної сумісної власності. Позивачка, колишня його дружина, на час будівництва даного житлового будинку ніде не працювала, доходів не отримувала і відповідно ніяких спільних трудових чи грошових затрат в будівництво даного будинку не понесла. А тому немає підстав вважати, що новозбудований будинок по АДРЕСА_3 є їхньою спільною сумісною власністю, оскільки він збудований за його особисті кошти. Окрім того, позивачкою не надано жодних доказів щодо її участі у будівництві даного будинку за спільні кошти. Вважає, що заявлені вимоги позивачки є безпідставними, оскільки право власності на домоволодіння згідно Спадкового договору, укладеного з ОСОБА_3 , виникло у нього після розірвання шлюбу, а новозбудований житловий будинок був збудований за його особисті кошти. Просить у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона являється дочкою сторін. Батьки будували разом новий будинок. Батько займався більше організаційними питаннями, а мама з 2011 року працювала за кордоном. Коли приїжджала, привозила гроші, які витрачались на будівельні матеріали. Вона разом з батьками проживала в старій хаті ОСОБА_3 Батьки піклувались про неї, так як в неї своїх дітей не було. Вони допомагали їй по господарству, мама готувала їсти, робила ремонт в хаті. Похованням ОСОБА_3 займалась мама. Документи на будинок оформлялись на батька. Батьки жили добре, однак з часом стосунки між ними погіршились. Старий і новий будинок знаходяться на одному подвір`ї. На даний час будівництво будинку зупинено, через конфлікт між батьками.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працювала в одному салоні із позивачкою. Сім`я Польовчуків проживали в старій хаті ОСОБА_3 і одночасно будували нову хату. Будували нову хату вони разом. Позивачка їздила на заробітки в Польщу. Коли приїжджала то також приймала участь у будівництві. Через деякий час стосунки між ними погіршились, ОСОБА_2 почав її з дочкою виганяти з хати і вона з дочкою почали проживати в неї. ОСОБА_3 також піклувалась позивачка, коли приїжджала та привозила їй продукти харчування, прибирала в хаті, готувала їсти.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він являється племінником ОСОБА_3 Сім`ю Польовчуків знає давно. Йому відомо, що вони доглядали за його тіткою і проживали в її хаті. На даний час на території є збудований новий будинок.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що сторони по справі є її знайомими. Вона постійно спілкувалась із ОСОБА_3 в якої прожила сім`я ОСОБА_4 . Вони почали будівництво нової хати біля старої в якій проживали. Позивачка їздила за кордон на заробітки. Відомо, що вони разом ходили купувати будівельні матеріали.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він являється братом ОСОБА_2 . За час спільного проживання вони почали будувати нову хату. Будував хату ОСОБА_2 , оскільки позивачка ніде не працювала. Він допомагав братові по будівництву хати. ОСОБА_2 допомагав ОСОБА_3 , вона ніколи не скаржилась на нього.

ОСОБА_10 суду пояснив, що він позичив ОСОБА_2 гроші для купівлі будівельних матеріалів, для будівництва хати. Коли дружина ОСОБА_11 почала їздити за кордон, стосунки між ними погіршились. Будинок будували вони разом.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він являється рідним братом позивачки. З самого початку він допомагав будувати хату. Польовчуки проживали в старій хаті ОСОБА_3 за якою вони доглядали. На даний час на подвір`ї знаходиться стара і нова хата. За ОСОБА_3 більше доглядала його сестра ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вони із ОСОБА_4 являються знайомими з 1992 року. Вони дуже тісно спілкувались. Оля часто в неї проживає. Після одруження вони почили проживати в старій хаті де жила ОСОБА_3 в 2007 році вони почали будівництво нової хати. Будівництво на даний час не закінчено. Оля доглядала за ОСОБА_3 . Коли померла ОСОБА_3 , її поховання займалась ОСОБА_15 . В хаті завжди було прибрано. Оля працювала в салоні «Камелія», ОСОБА_11 працював в пожежній частині. З 2012 року ОСОБА_15 їздила в Польщу на роботу. Коли приїжджала, Оля завжди говорила, що їде купувати будівельні матеріали на будову.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона являється сестрою позивачки. Її сестра ОСОБА_15 до одруження проживала в ОСОБА_3 . Через рік вона одружилась із ОСОБА_2 і вони проживали в ОСОБА_3 разом. Через деякий час вони почали біля старої хати будувати новий будинок. Будинок на даний час готовий до проживання. Поховання ОСОБА_3 здійснювала Оля.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що сторони по справі є його знайомими. Він позичив кошти ОСОБА_2 на будівництво нової хати. Позичив 7400 доларів США. Він приїжджав до нього, допомагав привозити йому будівельні матеріали. Чи скаржилась на його ОСОБА_3 йому не відомо. На дайни час кошти йому не повернуто.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що сторони по справі є його знайомими. Він приходив до нього замовляти будівельні матеріали на будівництво будинку. Постійно приходив до нього за допомогою по будівництву будинку. Велась бухгалтерія по купівля будівельних матеріалів.

Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 22 травня 1993 року зареєстрували шлюб - (а.с.6). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2018року шлюб між ними розірвано - (а.с.7).

07.05.2004року, між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено спадковий договір, згідно якого ОСОБА_3 передала після своєї смерті у власність відповідачу належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_4 , та земельну ділянку площею 0,1000га, на якій розташований даний об`єкт нерухомості. Згідно спадкового договору у власність відповідачу передано житловий будинок «А», сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Д», сарай «Г», криниці №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4 - (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2018 року право власності на земельну ділянку та житловий будинок з господарськми будівля АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_5 АДРЕСА_3 виникло у ОСОБА_2 23.10.2018 року, з дати державної реєстрації права власності - (а.с.60,61,62).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статті 69,70 СК України передбачають можливість поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках. Дружина, чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За правилами ч. 3 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року N 6-2333цс15).

Судом встановлено, що відповідно до умов Спадкового договору право власності на домогосподарство викникло у ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на цей момент шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (01.06.2018року), а тому дане майно не може бути спільною сумісною власністю подружжя, як стверджує позивач, оскільки воно не набуте за час перебування у шлюбі.

Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_6 та згідно технічного паспорта Івано-Франківського ОБТІ складається із: житловий будинок «А», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», вбиральня «Д» не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки він набутий ОСОБА_2 після розірвання шлюбу із ОСОБА_1 .

Що стосується розподілу та визнання права власності на новозбудований житловий будинок з господарськими будівля та спорудамищо знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який згідно технічного паспорта Івано-Франківського ОБТІ складається із: житловий будинок «Е», криниця №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота № НОМЕР_1 то дане майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виходячи із наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб сторони уклали між собою в 1993 році.З цього часу Позивач і Відповідач постійно проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно формували своє майбутнє, та майбутнє своєї дитини.

Згідно рішення Калуської міської ради №271 від 07.06.2007 року ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_3 - (а.с.8).

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.03.2013 року, житловий будинок в АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.9).

Статтею 57 СК України чітко передбачено перелік майна, яке може бути особистою власністю дружини, чоловіка. До такого майна відноситься: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За змістом частин 1-3 ст. 61 СК України - 1. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 2. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. 3. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд, вважаєпокликання ОСОБА_2 про будівництво ним за свої особисті кошти житлового будинку - голослівним, оскільки відповідачем не наведеного жодного джерела походження особистих коштів.

Виходяич із наведеного,суд приходить до висновку, що будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке згідно технічного паспорта Івано-Франківського ОБТІ складається із: житловий будинок «Е», криниця №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота № НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України та ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи здобуті у судовому засіданні докази суд вважає, що частки кожного із подружжя є рівними. Поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спільного майна подружжя, слід провести, визнавши за кожним із них право на 1/2 частину даного майна.

На підставі викладеного, ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке згідно технічного паспорта Івано-Франківського ОБТІ складається із: житловий будинок «Е», криниця №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота № НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке згідно технічного паспорта Івано-Франківського ОБТІ складається із: житловий будинок «Е», криниця №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке згідно технічного паспорта Івано-Франківського ОБТІ складається із: житловий будинок «Е», криниця №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: