Ухвала

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 209/538/14-ц

провадження № 61-15486св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву судді

Ступак Ольги В`ячеславівни про самовідвід у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року у складі судді Байбари Г. А. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року у складі колегії суддів: Городничої В. С.,

Варенко О. П., Лаченкової О. В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 серпня 2008 року у розмірі 100 310,33 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 71 244,57 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 23 491,67 грн, пеня за прострочення сплати тіла кредиту - 3 383,19 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2 190,90 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року заяву ОСОБА_1

про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року задоволено, заочне рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року залучено до участі у справі у якості позивача правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість за договором споживчого кредиту та заставу транспортного засобу

від 27 серпня 2008 року № 0 у розмірі 12 549,77 доларів США, що еквівалентно 100 310,33 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту -

8 913,37 доларів США, що еквівалентно 71 244,57 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 2 939,03 доларів США, що еквівалентно 23 491,67 грн, пеня за прострочення сплати тіла кредиту - 423,27 доларів США, що еквівалентно 3 383,19 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 274,10 доларів США, що еквівалентно 2 190,90 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції не розглянув письмові заперечення відповідача на позовну заяву, в яких він просив застосувати позовну давність, не урахував, що кредитним договором передбачені самостійні щомісячні платежі, а тому нарахування заборгованості необхідно відраховувати з моменту настання строку погашення чергового платежу, та не перевірив, чи спливла позовна давність, про застосування якої заявлялося поручителем. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені, суди попередніх інстанцій не урахували правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах

від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 01 квітня 2015 року у справі

№ 3-29гс15, відповідно до якого максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки НБУ, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Крім того, суди попередніх інстанцій не перевірили наданий позивачем розрахунок заборгованості, не звернули увагу, що заперечення ОСОБА_1 щодо розміру страхового відшкодування, у зв`язку з пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля, переданого ОСОБА_1 банку в заставу, не є підставою для корегування розміру заборгованості, оскільки спір з цього приводу у цій справі не розглядався.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 27 серпня 2008 року № 0 у розмірі 301 673,95 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 187 694,66 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 113 981,29 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року залишено без змін.

Короткий зміст доводів касаційної скарги

У березні 2018 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій заявник просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня

2018 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України автоматизованою системою розподілу справ для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого - Ступак О. В. та суддів: Гулейков І. Ю., Олійник А. С., Погрібний С. О., Усик Г. І. (суддя-доповідач).

Суддею Ступак О. В. заявлено самовідвід з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, відповідно до якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Заява не підлягає задоволенню виходячи з такого.

У частині першій статті 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Участь судді у перегляді цієї справи у порядку касаційного провадження у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справне свідчать про існування обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 19 жовтня 2016 року не висловлював позиції по суті вирішення спору,оскільки підставами направлення справи на новий розгляд було невстановлення судами фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Ступак Ольги В`ячеславівни відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик