Ухвала

12 травня 2020 року

м. Київ

справа № 442/2978/19

провадження № 61-7163ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка», третя особа - Дрогобицька місцева прокуратура Львівської області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка» (далі - ТОВ «Універсальна бурова техніка»), третя особа - Дрогобицька місцева прокуратура Львівської області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, закрито. Роз`яснено заявнику, що його позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року.

Касаційна скарга містить клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване тим, що заявник перебуває у скрутному майновому стані, має незадовільний стан здоров`я та не має змоги сплатити судовий збір який є для нього занадто обтяжливим. На підтвердження зазначеного, заявник надав відомості про перерахування заробітної плати за 2017 рік, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого податку, який містить інформацію про суми виплаченого заявнику доходу за перший квартал 2017 року, копії медичної документації (2016-2018 р р), виписку з відділення АБ «Укргазбанк», згідно з якою, станом на 19 червня 2019 року, грошові кошти на рахунку ОСОБА_1 відсутні.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до апеляційних або касаційних судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, вважаю, що воно задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано доказів, на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків його річного доходу за попередній календарний рік - 2019 рік.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання позову) за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції, або надати документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 05 червня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик