Справа № 2-2000/11
4-с/310/41/20
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Троценко Т.А., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення реалізації арештованого майна,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2020 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії начальника державної виконавчої служби, бездіяльність головного державного виконавця що передачі на реалізацію арештованого майна.

Разом зі скаргою ОСОБА_1 надав клопотання, в якому просив зупинити реалізацію арештованого майна: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 146, 5 кв.м. на земельній ділянці кадастровий номер :05:011:0083 площею 0,0598 г за адресою: АДРЕСА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 48297861 до розгляду по суті справи за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Бердянського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дудка М.О., бездіяльність головного державного виконавця Єрастової А.В.

В обґрунтування клопотання вказує, що до завершення розгляду скарги є підстави для зупинення реалізації вказаного арештованого майна, оскільки не зупинення унеможливить виконання рішення суду та призведе до порушення прав сторін виконавчого провадження та третіх осіб.

Вивчивши матеріали справ, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 5 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності до п. 6 ч. І ст. 150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно

забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Слід зазначити, що жодною нормою ЦПК України та іншими законодавчими актами не передбачено зупинення судом реалізації арештованого майна при розгляді скарги на дії державного виконавця, а навпаки таке зупинення є повноваженнями державного виконавця, у провадженні якого знаходиться справа.

Законом України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів відповідних клопотань, щодо зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку забезпечення скарги вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, також висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України під час розгляду справи № 296/4819/17 в ухвалі від 25.10.2017 р., що зупинивши передачу майна на реалізацію, суди порушили норми ЦПК України та вийшли за межі своїх процесуальних повноважень.

Таким чином, заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо зупинення реалізації арештованого майна, є такими що суперечать нормам чинного законодавства, та порушують права інших осіб. Крім того, законодавством передбачений інший порядок зупинення будь-яких виконавчих дій.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення реалізації арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353 ЦПК України, ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення реалізації арештованого майна у зведеному виконавчому провадженні ВП 48297861 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного судучерез Бердянський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Т.А. Троценко