І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2020 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Апаллонової Ю.В.,
з участю секретаря Пронтенко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26.02.2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстровано Сокольським відділом РАЦС Управління РАЦС Вологодської області. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини з відповідачем виявились невдалими, подружніх стосунків не мають, спільне господарство не ведеться. Вважає відновлення подружніх стосунків неможливим через втрату почуттів та різних поглядів на шлюбне життя.
Позивач у судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі .
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав.
В зв`язку з тим, що в матеріалах справи містились відомості про те, що відповідач є громадянином Російської Федерації, судом надсилалось в порядку ст. 498 ЦПК України, судове доручення до компетентного суду Російської Федерації за місцем проживання відповідача про вручення та допит відповідача з приводу даних позовних вимог. 21.07.2020 року з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повернулись матеріали вищезазначеного судового доручення, в яких зазначено, що судове доручення невиконане, позиція відповідача з приводу виниклого спору не з`ясована.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Спір про розірвання шлюбу, укладеного між громадянкою України та громадянином Російської Федерації, в силу ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 63, 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах підлягає вирішенню із застосуванням національного законодавства України як Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу, та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
В Україні діє ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р. «Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» між Державами - членами Співдружності Незалежних Держав, учасниками цієї Конвенції, іменовані як Договірні Сторони. Серед інших, сторонами цієї Конвенції є Україна та Російська Федерація.
Відповідно до ст. 28 Конвенції, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Судом встановлено, що сторони з 26.02.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, яке видано Сокольським відділом РАЦС Управління РАЦС Вологодської області. Від шлюбних відносин мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків.
Згідно з ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Документом, яким встановлено безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» № 52/5 від 18.10.2000 року із змінами та доповненнями. Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами - учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року (Росія є державою-учасницею даної Конвенції).
Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, позивач вказує, що їхнє з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе.
Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн.
Керуючись ст. 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 26 лютого 2013 року Сокольським відділом РАЦС Управління РАЦС Вологодської області, актовий запис № 44.
Позивачу після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 07 серпня 2020 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Ю.В. Апаллонова