Справа № 484/9/20
Провадження № 2/484/411/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шаповалова В.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення сплаченого авансу

ВСТАНОВИВ:

08.01.2020р. до суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення суми авансу в розмірі 36 369,50грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказала, що 31 серпня 2019 року між ним та ОСОБА_4 , було досягнуто згоду, щодо продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . На виконання вказаної домовленості в рахунок майбутнього платежу за придбання зазначеного житлового будинку він передав відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США та зобов`язались укласти договір купівлі - продажу до 30 вересня 2019 року. Проте, договір між ним та відповідачем укладений належним чином не був, а тому сплачена грошова сума за майно в даному випадку, є авансом. Крім того, він надав відповідачу 10 000грн. та 100 доларів США на оформлення документів, які, на думку позивача, також підлягають поверненню. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що дійсно сторони по справі домовилися про купівлю позивачем житлового будинку АДРЕСА_1 за узгодженою вартістю в розмірі 2000 доларів США. На підтвердження взятих на себе зобов`язань сторони написали розписку, а позивач сплатив відповідачу 1000 доларів США. При цьому, у розписці відсутні відомості, стосовно того, що сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу житлового будинку до 30 вересня 2019 року. Тобто, строки укладання правочину між сторонами не були узгоджені та взагалі відсутні належні та допустимі докази, які б це підтверджували. Крім того, власником даного будинку є ОСОБА_5 у якої ОСОБА_4 придбав цей будинок без оформлення права власності у 2016 році та проживав у ньому з 10 вересня 2016 року до квітня 2018 року, про що було відомо позивачу. У зв`язку з чим саме у вересні 2019 року були готові всі документи необхідні для укладення правочину. Відповідач у вересні місяці неодноразово звертався до позивача з пропозицію укласти договір купівлі-продажу будинку, але останній затягував час та не вчиняв жодних дій для укладення угоди, тобто проявив бездіяльність. Крім того, з квітня 2019 року до жовтня 2019 року відповідач проживав у вказаному будинку із своєю співмешканкою ОСОБА_6 , що фактично свідчить про вчинення дій, якими підтвердив укладання договору купівлі - продажу. Проте, договір купівлі - продажу сторонами укладений належним чином не був з вини відповідача. Також, авансом є лише грошові кошти в сумі 1000 доларів США, а 10 000грн. та 100 доларів США витрачені на оформлення документів, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2019 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.07.2019 року, ОСОБА_5 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1200га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).(а.с.28-24)

Відповідно до довідки № 44/2 від 20.01.2020 року, наданої Романовобалківським старостинським округом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в період з 10 вересня 2016 року по квітень 2018 року в житловому будинку АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_4 зі своєю сім`єю (житловий будинок був придбаний ним без оформлення права власності у 2016 році). З квітня 2019 року до жовтня 2019 року в указаному будинку проживали без реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.27)

Зі змісту розписки, оригінал якої наявний в матеріалах справи, вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , було досягнуто згоду, щодо продажу житлового будинку АДРЕСА_1 за узгодженою вартістю в розмірі 2000 доларів США. На виконання вказаної домовленості ОСОБА_4 отримав від позивача завдаток в розмірі 1000 доларів США. Залишок, який ОСОБА_7 зобов`язався сплатити до 30.09.2019р. складає 1000 доларів США. Дана розписка написана в присутності двох свідків.(а.с. 7)

Згідно ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , в даному випадку, виступає представником ОСОБА_5 , та оформлював всі необхідні документи від імені останньої, про що достеменно було відомо позивачу. Дані обставини сторонами не оспорювались.

Факт написання вищевказаної розписки, передбачені нею зобов`язання та отримання зазначеної суми завдатку сторони підтвердили в судовому засіданні.

При цьому, представник позивача пояснив, що авансом є лише грошові кошти в сумі 1000 доларів США, а 10 000грн. та 100 доларів США були надані відповідачу на оформлення документів.

Представник позивача в судовому засіданні вказував, що у вересні 2019 року були готові всі документи необхідні для укладення правочину. Відповідач у вересні неодноразово звертався до позивача з пропозицію укласти договір купівлі-продажу будинку, але останній затягував час та не вчиняв жодних дій для укладення угоди, тобто проявив бездіяльність, у зв`язку з чим договір купівлі - продажу між позивачем та відповідачем укладений належним чином не був з вини останнього, а тому сума завдатку поверненню не підлягає. При цьому, у розписці відсутні відомості, стосовно того, що сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу житлового будинку до 30 вересня 2019 року. Тобто, строки укладання правочину між сторонами не були узгоджені.

Однак, дане твердження представника відповідача суперечить вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13., які є обов`язковими для судів.

Таким чином, врахувавши вищевикладене, те, що договір купівлі-продажу житлового будинку, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, а тому отримана ОСОБА_4 грошова сума у розмірі еквівалентній 1000 доларам США, що підтверджено розпискою є авансом, який підлягає поверненню не залежно від того, з чиєї вини не було укладено договір купівлі-продажу, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення позивачу забезпечуваного платежу як авансу, а тому позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню.

Разом з тим, твердження представника позивача стосовно того, що грошові кошти в розмірі 10 000грн. та 100 доларів США, які позивач надав відповідачу на оформлення документів, також підлягають поверненню є помилковим та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки, повернення коштів, які були понесені на оформлення документів, в даному випадку, чинним законодавством не передбачено, а тому поверненню підлягає лише аванс.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів в розмірі 100 доларів США представником позивача не надані та матеріали справи не містять, клопотання про виклик свідків учасниками справи не заявлялися.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 554 грн. 19коп.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачений аванс в розмірі 23 972 (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 27 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 554 (п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 19 коп.

Повне судове рішення буде складено 21.05.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко