Справа № 127/3745/20
Провадження № 2/127/566/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

20 травня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Власюк І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом відповідно до якого просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що позивач являється власником вищезазначеного житла. В даному будинку зареєстрований відповідач, однак з 2015 за вказаною адресою не проживає оскільки виїхав проживати у Польщу. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу розпорядженню своєю власністю, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 25.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.05.2020 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд задовольнити позовні вимоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що проживає в квартирі АДРЕСА_2 та є сусідкою позивача. Їй відомо, що ОСОБА_2 не живе в квартирі ОСОБА_1 з 2014, вона у свою чергу перешкод у користуванні житлом не чинила.

Допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що є сусідкою ОСОБА_1 ОСОБА_2 з 2014 не живе у квартирі АДРЕСА_1 . Його майно у квартирі також відсутнє.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 (на 14 а.с.).

В даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 (на 22 а.с.).

Також встановлено, що відповідач не проживає в квартирі позивача з 2015.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача як власника порушуються, та враховуючи, що відповідач не проживає в квартирі позивача більше року, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 840,80 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 20.05.2020.

Суддя: