Провадження № 2-к/202/3/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

12 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєсєда Г.В., розглянувши матеріали цивільної справи за клопотанням ВАТ «Промагролізінг» про надання дозволу на примусове виконання ухвали економічного суду м. Мінськ республіки Білорусь від 21 серпня 2014 року, яке було постановлене у справі №119-9/2014 за позовом ВАТ «Промагролізінг» до ТОВ «Виробничо-Лізінгове підприємство «Украгропостач» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться клопотання ВАТ «Промагролізінг» про надання дозволу на примусове виконання ухвали економічного суду м. Мінськ республіки Білорусь від 21 серпня 2014 року, яке було ухвалено у справі №119-9/2014 за позовом ВАТ «Промагролізінг» до ТОВ «Виробничо-Лізінгове підприємство «Украгропостач» про стягнення заборгованості.

Судом в порядку ст. 467 ЦПК України повідомлено боржника про клопотання та запропоновано в місячний термін подати можливі заперечення відносно клопотання. Заперечення до суду направлені не були.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2020 року клопотання призначено до судового розгляду.

У судові засідання представник ТОВ «Виробничо-Лізінгове підприємство «Украгропостач» не з`явився, належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Суд в порядку ч. 5 ст. 467 ЦПК України, розглядає справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою економічного суду м. Мінська від 21.08.2014 року по справі № 119-9/2014 про стягнення з ТОВ «Виробничо-Лізінгове підприємство «Украгропостач» на користь ВАТ «Промагролізінг» 1 420 575 білоруських рублів в рахунок сплати державного мита. Ухвала набрала законної чинності 12.09.2014 року.

01.07.2016 року в Білорусії відбулась деномінація білоруського рубля за встановленим співвідношенням 10000:1. Станом на сьогоднішній день державне мито, яке підлягає сплаті відповідачем, складає 142, 06 деномінірованих білоруських рублів.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до п. 5.1 розділу 5 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно з п. 5.3 розділу 5 зазначеної «Інструкції», іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню, оскільки підстав для відмови, передбачених ст. 468 ЦПК України не встановлено.

За нормами ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

За курсом Національного банку України станом на 12.05.2020 року 1 білоруський рубль дорівнює 11, 0007 грн.

Таким чином, суд має стягнути з ТОВ «Виробничо-Лізінгове підприємство «Украгропостач» на користь ВАТ «Промагролізінг» 1 562, 70 грн.

Керуючись ст.ст. 462, 467, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ВАТ «Промагролізінг» про надання дозволу на примусове виконання ухвали економічного суду м. Мінськ республіки Білорусь від 21 серпня 2014 року, яке було постановлено у справі №119-9/2014 за позовом ВАТ «Промагролізінг» до ТОВ «Виробничо-Лізінгове підприємство «Украгропостач» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України ухвали економічного суду м. Мінськ республіки Білорусь від 21 серпня 2014 року, а саме:

Стягнути з ТОВ «Виробничо-Лізінгове підприємство «Украгропостач» (м. Дніпро, вул. Журналістів, 9д) на користь ВАТ «Промагролізінг» 1 562 (одну тисячу п`ятсот шістдесят дві) грн. 70 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Г.В. Бєсєда