Справа № 199/3592/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.

за участі представника позивача адвоката Скачко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу у порядку загального позовного провадження (при заочному розгляді справи) за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, де треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання права користування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом в його обґрунтування, посилаючись на те, що з 27 травня 2005 року вона постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у яку вселилася з дозволу третьої особи-1 ОСОБА_2 , якій ця квартира була надана згідно ордеру №003206 від 27.05.2005 р., виданого на підставі Рішення адміністрації і профспілки комітету по фізичній культурі і спорту Дніпропетровської міської ради (зараз Дніпровська міська рада) № 5 від 25.04.2005 р., а 06.06.2011 р. позивач з дозволу третьої особи-1 ОСОБА_2 була прописана у вищевказаній квартирі

Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_2 ніколи не мешкали в квартирі, жодного дня не сплачували комунальні послуги, не несли тягар її утримання та ремонту, а згодом вони взагалі виписались з квартири, встановити адресу їх мешкання або реєстрації, а також дату зняття з реєстрації в спірній квартирі позивачу зараз неможливо, адже ця інформація є персональними даними та їй не може бути надана.

З моменту реєстрації місця проживання та до тепер позивач має право користування цією квартирою, доглядає за нею, несе тягар утримання, здійснює ремонтні роботи за необхідності, постійно сплачує квартплату, здійснює платежі за користування електроенергії та водопостачання. Всі ці платежі здійснюються позивачем від імені її сина ОСОБА_4

Позивач вказує, що на теперішній час вона має намір приватизувати квартиру, де вона одна зареєстрована та мешкає. Для здійснення приватизації на її ім`я необхідно переоформити особовий рахунок, змінивши договір найму житлового приміщення, що складається з однієї кімнати, житловою площею 26,7 кв.м у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_2 на неї ОСОБА_1 .

Наразі зміна умов житлового найму входить до повноважень відповідача, що підтверджується рішенням Дніпропетровської міської ради №18/15 від 18.02.2004 р. «Про обсяги та межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» з урахуванням змін та доповнень.

Однак, як вказує позивач, у зв`язку з тим, що відповідно до ст.64 ЖК УРСР вона не є членом родини ОСОБА_5 їй в усній формі було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про визнання за нею права користування спірною квартирою.

Згідно інформаційної довідки від 30.03.2020 р. право власності па спірну квартиру зареєстровано за Дніпровською міською радою на підставі свідоцтва про право власності від 02.03.2010 р.

Зазначається, що договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї та наймодавця, але третя особа-1 ОСОБА_2 , як основний квартиронаймач, категорично не бажає давати позивачу згоду на зміну умов житлового найму, хоча сама вже і не зареєстрована в квартирі декілька років. Таким чином, на переконання позивача, її вимоги відповідають діючому законодавству України. Вона, як наймач квартири, звернулася до відповідача для отримання такої згоди, однак їй було безпідставно відмовлено усній формі.

Позивач вказує, що в даному випадку законодавець не вимагає, щоб при заміні наймача наступним став виключно член сім`ї попереднього наймача. Вона одна зареєстрована та користується цією квартирою, і є єдиною, хто може зараз стати наймачем замість ОСОБА_2 .Позивач вважає, що відмова відповідача у наданні дозволу на зміну умов договору найму житлового приміщення порушує її житлові права та законні інтереси, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду для їх відновлення; у зв`язку з такою відповіддю відповідача вона позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію, адже вона не може отримати повний пакет документів, який необхідно надати до Дніпровської міської ради для передачі їй квартири у власність.

Предмет позову становить вимога про визнання за ОСОБА_1 права користування квартирою АДРЕСА_2 з 06.06.2011 р.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач не скористався правом брати участь у судовому засіданні та правом надання відзиву.

Третя особа-1 ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 (третя особа-3) не скористалася правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просила розглядати у її відсутність та задовольнити позов.

Третя особа-2 ОСОБА_3 не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що 27.05.2005 р. Амур-Нижньодніпровською районною у місті Дніпропетровську радою на підставі рішення адміністрації і профспілки комітету по фізичній культурі і спорту міської ради від 25.04.2005 №5 на ім`я третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було видано Ордер на житлове приміщення № АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 (а.с.11).

Місце проживання позивача зареєстровано у вказаній квартирі з 06.06.2011 р., що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України ОСОБА_1 , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8-9).

Як встановлено судом на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка сформована станом на 30.03.2020 р., Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради є власником квартири АДРЕСА_4 ).

Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 02.03.2010, видане виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, що підтверджується відповідною інформацією (а.с. 5).

Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права користування житловим приміщенням.

Дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР (в редакції станом на момент видачі ордеру третім особам у справі) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною

підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР (в редакції станом на момент видачі ордеру третім особам у справі) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР) (в редакції станом на момент видачі ордеру третім особам у справі)).

Наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством (ст. 65-1 ЖК УРСР) (в редакції станом на момент видачі ордеру третім особам у справі)).

Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР).

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР).

За судового розгляду встановлено, що позивач з 27.05.2005 р. проживає та користується жилим приміщенням, зазначеним вище, в якій зареєстровано її місце проживання, вона не є та ніколи не була членом сім`ї наймача (сім`я наймача, яка складається з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , мешкає за іншою адресою ( АДРЕСА_5 ), втім, оскільки місце проживання позивача за досягнутою згодою із наймачем, зазначеним в ордері на житлове приміщення ( ОСОБА_2 ) зареєстровано у вказаній квартирі (з 06.06.2011 р.), та з моменту вселення та протягом усього часу позивач виконує усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, вона є користувачем вказаного жилого приміщення.

Суду не було надано доказів, на підставі яких суд мав би змогу встановити наявність спору між позивачем, відповідачем та/або іншими особами з приводу користування зазначеним вище житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Джерела отримання доказів вичерпані.

Суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достовірності і достатності, кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, враховуючи встановлення судом обставини користування позивачем квартирою АДРЕСА_4 та відсутності спору з питання користування позивачем даною кватирою, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, де треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання права користування відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 24.07.2020 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї