Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/283/20
Провадження № 2/321/248/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2020 року смт.Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Машкіної Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Свої позовні вимоги позивач мотивує таким.

18.09.1991 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у справі - ОСОБА_2 .

21.10.2019 року рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано.

За час їхнього спільного проживання сторонами було набуте таке майно, а саме: автомобіль Lancer HB 1.8 Invite AT державний номер НОМЕР_1 вартістю 190950 грн., житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 150050 грн. а також будівлі та споруди господарського двору АДРЕСА_2 , вартістю 322666,29 грн.

Після розірвання шлюбу відповідач відмовляється в добровільному порядку провести поділ спільної сумісної власності подружжя.

Внаслідок зазначеного позивач просить суд виділити їй із спільної сумісної власності подружжя майно: будівлю та споруди господарського двору, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 322 666 грн. 29 коп. Припинити її право спільної сумісної власності: на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та на автомобіль Lancer HB 1.8 Invite AT, державний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та неявки відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 18.09.1991 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Мар`янівською сільською радою Михайлівського району, Запорізької області, про що було складено відповідний актовий запис за № 6. (а.с. 6);

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 21.10.2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. ( а.с. 7);

У відповідності до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.12.1996 року, колгосп імені Свердлова Михайлівського району Запорізької області продав ОСОБА_2 жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Відповідно до повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно- планувальне та техінвентаризаційне» бюро від 27.01.2020 року, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 27.01.2020 року, зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 11.12.1996 року, р.№ 1563 (а.с. 9).

У відповідності до звіту про оцінку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами станом на 28.01.2020 року вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 150050 грн. 00 коп. (а.с. 21).

Згідно договору за № 1011-30001 від 30.11.2010 року ТОВ «Ніко-Запоріжжя» в особі керівника підрозділу продаж ОСОБА_3 з однієї сторони - Покупець, а ОСОБА_2 з іншої сторони уклали цей Договір у відповідності до якого Продавець зобов`язується поставити та п передати у власність покупця автомобіль марки MITSUBISHI, а покупець в свою чергу зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього Договору. Назва товару: автомобіль марки Lancer HB 1.8 Invite AT (а.с. 11).

З акту приймання - передачі № 101206-001 до Договору № 1011-30001 від 30.11.2010 року вбачається, що ТОВ «Ніко-Запоріжжя» в особі керівника підрозділу продаж ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв автомобіль марки MITSUBISHI Lancer HB 1.8 Invite AT. (а.с. 10).

Згідно видаткової накладної №ЗП000923 від 06.12.2010 року вартість легкового автомобіля марки Lancer HB 1.8 Invite AT державний номер НОМЕР_1 , склала 190950 грн. (а.с. 14).

З накладної № 172 від 09.08.2004 року вбачається, що ОСОБА_2 були придбані будівлі та споруди господарського двору за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.06.2009 року вказаний договір купівлі-продажу було визнано укладеним.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.10.2009 року ОСОБА_2 є власником будівель та споруд господарського двору за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.10.2009 року (а.с. 19- 20).

Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, вартість будівлі та споруди господарського двору станом на 29.01.2020 року становить 322666 грн. 29 коп. (а.с. 22).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України.

Статею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить: дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Так, у відповідності до Постанови ВСУ України від 18 травня 2016 року у справі 6-3037 цс 15, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Крім того, вирішуючи вказаний спір, суд виходить з того, що за загальним правилом відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18.09.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.10.2019 року. За час шлюбу ними було придбано наступне майно, а саме: автомобіль Lancer HB 1.8 Invite AT державний номер НОМЕР_1 вартістю 190950 грн., житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 150050 грн. а також будівлі та споруди господарського двору АДРЕСА_2 , вартістю 322666,29 грн.

Таким чином, зазначене майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами.

Наявність майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, його вартість, порядок та спосіб поділу підтверджується в судовому засіданні наданими доказами.

В судовому засіданні встановлено, що будь-якої домовленості між сторонами не існує, як не існує шлюбного контракту або договору, а тому, суд вважає, що визначений позивачем спосіб поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності не порушує принципу рівності часток дружини та чоловіка.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 12-13, 228-229, 258-260, 263 - 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 із майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжябудівлю та споруди господарського двору, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 322 666 грн. 29 коп.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль Lancer HB 1.8 Invite AT, державний номер НОМЕР_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна