Провадження № 2/161/66/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кубяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Зазначає, що він є студентом та навчається у Луцькому національно технічному університеті на контрактній основі з 02 вересня 2019 року, а тому потребує матеріального утримання. Вказує, що відповідач є його батьком. Просить стягнути із відповідача на його утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 600,00 грн. з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року.

16 вересня 2019 року на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду провадження по даній справі відкрито та призначено судове засідання.

Позивач в судові засідання не з`являвся, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав письмову заяв, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. Крім того, у письмовому відзиві відповідач позов не визнав, вважає, що підстав стягувати аліменти з нього на утримання сина немає, оскільки останній не потребує такої допомоги, а він як батько не має можливості за станом здоров`я надавати її.

Суд дослідивши та оцінивши подані докази, дійшов висновку, що в позові слід відмовити з врахуванням такого.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком позивача (а.с.3). Позивач зареєстрований та проживає разом із бабусею в АДРЕСА_1 .

Із договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 02 вересня 2019 року видно, що позивач є студентом Луцького національно технічного університету із фінансування підготовки студента за рахунок фізичної особи (а.с.9-10).

19 серпня 2019 року оплата за навчання позивачем була проведена в повному обсязі в сумі 6 480,00 грн., що стверджується копією квитанції, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 11).

Суд зауважує, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач дійсно досяг віку, що перевищує 18 років та продовжує навчання, однак доказів щодо потреби у звязку з навчанням в матеріальній допомозі та наявності у відповідача можливості надавати її в судовому засіданні не здобуто.

Так, із довідки ТзОВ «Комфі Трейд» вбачається, що ОСОБА_1 з 06 липня 2019 року по 05 лютого 2020 року працював продавцем непродовольчих товарів « Сomfy » в м.Луцьк, вул. Сухомлинського,1 та отримав заробітну плату, з липня 2019 року по лютий 2020 року, в розмірі 66 084,89 грн.

Крім того, із довідки Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області видно, що 22 лютого 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб Фольцваген гольф, д.н.з НОМЕР_1 ., який він придбав згідно договору купівлі-продажу №0741/2020/1950688 від 22 лютого 2020 року, вартість якого становить 45 000,00 грн.

Разом з тим, із виписки № НОМЕР_2 медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого видно, що відповідач в листопаді - грудні 2019 року переніс операцію щодо видалення каменів з нирок та перебуває на післяопераційній реабілітації (а.с.54).

Копією трудової книжки стверджується, що відповідач звільнений з роботи за закінченням дії контракту, а відтак його дохід є не стабільний (а.с.53).

Таким чином, лише та обставина, що позивач досяг віку, який перевищує 18 років та продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки з поданих доказів встановлено, що на момент звернення до суду, позивач отримував стабільний дохід, придбав транспортний засіб, має можливість працювати та забезпечувати себе, поєднувати навчання з роботою, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк