Справа № 444/372/20
Провадження № 2/444/502/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Лень ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

14.02.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

12.03.2020 року справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

27.03.2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотанням представника позивача.

28.04.2020 року по справі оголошено перерву до 30.04.2020 року.

Позивач у позовній заяві мотивував свої вимоги тим, що з 2015 року він працював у ДП «Жовківське лісове господарство», з 22.01.2015 року працював майстром зміни на лісокомплексі, з 02.11.2015 року переведений на посаду майстра зміни цеху переробки деревини, з 08.08.2017 року переведений на посаду майстра виробничої дільниці лісокомплексу. Вказав, що 11.01.2020 року його звільнено з роботи із займаної посади майстра виробничої дільниці лісокомплексу у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, відповідно до Наказу № 2-К від 11.01.2020 року. Зазначив, що звільнення він вважає незаконним та таким, що порушує його трудові права. Вказав, що листом відповідача від 22.10.2019 року № 01/496 він персонально попереджений про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників. Зазначив, що одночасно йому запропоновано переведення на іншу посаду - верстатника деревообробних верстатів з оплатою праці відповідно до тарифної ставки. Вказав, що щодо переведення на іншу посаду він не заперечував, однак для зайняття запропонованої посади верстатника деревообробних верстатів у нього відсутня відповідна кваліфікація, про що він повідомив відповідача письмово листом від 26.12.2019 року. Зазначив, що у даному листі, адресованому відповідачеві, він також висловив прохання повідомити його про наявність у підприємстві всіх вакантних посад, а також просив повідомити про надання згоди на скорочення його посади або відмови в наданні такої згоди первинною профспілковою організацією ДП «Жовківське лісове господарство». Вказав, що він є членом зазначеної профспілкової організації. Зазначив, що 05 грудня 2019 року за його участю відбулось засідання профспілкової організації Державного підприємства «Жовківське лісове господарство», на якому розглядалось подання адміністрації Державного підприємства «Жовківський лісгосп» про надання згоди на його звільнення відповідно до наказу № 230 від 11.10.2019 року «Про скорочення посад та внесення змін до штатного розпису підприємства на 2020 рік». Вказав, що за результатами засідання профспілкової організації прийнято рішення (протокол № 22 від 05.12.2019.) про те, що профспілкова організація Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» не надає згоду адміністрації лісгоспу на звільнення ОСОБА_1 . Зазначив, що про прийняте рішення про ненадання згоди на його звільнення профспілковою організацією було письмово повідомлено уповноважений орган відповідача повідомленням від 09.12.2019 року. Вказав, що він не заперечував щодо переведення його на іншу посаду, більше того, просив відповідача повідомити його про наявність у підприємстві всіх вакантних посад, звернувся до відповідача із даним проханням письмово, однак його лист від 26.12.2019 року відповідачем проігноровано і відповіді не надано. Зазначив, що його звільнення із займаної посади було проведено незаконно, оскільки: відбулося з порушенням вимог частини першої статті 43 КЗпП України з відсутності згоди первинної профспілкової організації, членом якої він є; відбулося з порушенням частини другої статті 40 та частини третьої статті 49 КЗпП України, оскільки відповідачем не повідомлено його про наявність на підприємстві всіх вакантних посад та не запропоновано йому іншої роботи згідно вакантних посад, які були на підприємстві. Вказав, що внаслідок незаконного звільнення з роботи відповідачем порушено гарантоване позивачу Конституцією (стаття 56) право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя, чим завдано моральної шкоди. Зазначив, що факт порушення його трудових прав у зв`язку із незаконним звільненням призвів до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що стало наслідком здійснення ним додаткових зусиль для організації свого життя, внаслідок незаконного звільнення він був позбавлений доходів, що завдало йому сильних душевних хвилювань, ускладнило утримання ним сім`ї, стало причиною роздратованості. Вказав, що такими незаконними діями відповідача принижено його честь і професійну гідність, негативне ставлення відповідача до нього обговорюється всім колективом підприємства, він переніс нервові переживання, дискомфортно почуває себе серед колишніх колег по роботі та друзів, він був змушений звертатися за правовою допомогою до адвоката та ніс додаткові витрати у зв`язку із цим. Просив визнати незаконним та скасувати Наказ № 2-К від 11.01.2020 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади майстра виробничої дільниці лісокомплексу у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на роботі у Державному підприємстві «Жовківське лісове господарство» на посаді майстра виробничої дільниці лісокомплексу з дати звільнення - 11 січня 2020 року; стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період від дати звільнення - 11.01.2020 року і до дати винесення рішення у даній справі; стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень; стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивував тим, що у зв`язку із важким фінансовим становищем, пов`язаним із стагнацією на цільових ринках збуту продукції підприємства, необхідністю оптимізації витратної частини діяльності підприємства адміністрацією підприємства було прийнято рішення про скорочення чисельності та штату працівників. Вказав, що у зв`язку із вищенаведеним, на виконання вимог ч. 2 ст. 49-4 Кодексу законів про працю України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року 05.12.2019 року голові профспілкового комітету ДП «Жовківський лісгосп» ОСОБА_4 було надіслано повідомлення за вих. № 01/417 «Про скорочення чисельності та штату працівників», де зазначалось, що у другій половині грудня 2019 року заплановано скоротити чисельність та штат працівників підприємства. Зазначив, що у відповідності до п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України у Державному підприємстві «Жовківське лісове господарство» було видано наказ № 230 від 11.10.2019 року «Про скорочення посад та внесення змін до штатного розпису підприємства на 2020 рік». Серед іншого, у даному наказі зазначалось, які зміни вносяться до штатного розпису з 01.01.2020 року - скорочення однієї штатної посади «Майстер виробничої дільниці» та п. 3 наказу визначено спеціальну комісію для визначення переважного права на залишення на роботі відповідних працівників. Вказав, що позивач в цей час займав посаду майстра виробничої дільниці і з даним наказом був ознайомлений особисто під розписку 11.10.2019 року. Зазначив, що 18.10.2019 року відбулось засідання спеціальної комісії створеної на підставі наказу № 230 від 11.10.2019 року, де було ухвалено рішення надати переважне право на залишення на роботі - на посаді майстра виробничої дільниці, працівнику з більш високою кваліфікацією - ОСОБА_5 . Вказав, що на підставі наказу ДП «Жовківський лісгосп» № 230 від 11.10.2019 року «Про скорочення посад та внесення змін до штатного розпису підприємства на 2020 рік» та керуючись рішенням комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення (протокол від 18.10.2019 року) було видано наказ за № 236 від 21.10.2019 року «Про попередження про заплановане звільнення» згідно якого, провідного інженера з підготовки кадрів ОСОБА_6 зобов`язано підготувати письмові повідомлення про наступне вивільнення (скорочення) з пропозицією про переведення на вакантні посади (за наявності) працівникам, серед яких позивачу - ОСОБА_1 . Зазначив, що у абзаці 2, 3 попередження, позивачу було запропоновано переведення на іншу посаду та запропоновано у разі прийняття пропозиції подати відповідну заяву до відділу кадрів; дане попередження одержано ОСОБА_1 23.10.2019 року, про що свідчить його особистий підпис. Вказав, що з часу вручення попередження та по день звільнення позивача, він у відділ кадрів із заявою не звертався. Зазначив, що 05.12.2019 року відбулось засідання профспілкового комітету, на якому окрім членів профспілкового комітету та працівників, стосовно яких розглядались подання, були присутні запрошені: заступник директора ОСОБА_7 та провідний юрисконсульт ОСОБА_8 , яка в цей день виконувала обов`язки провідного інженера з підготовки кадрів. Вказав, що під час розгляду подання про надання згоди на скорочення позивача, нею було запропоновано ОСОБА_1 переведення на сортувальника матеріалів та виробів з деревини, а за сприяння адміністрації підприємства йому (за його ж згодою) буде забезпечено проходження навчальних курсів верстатника і лише після того як він здобуде відповідну професію (після проходження курсів) він буде мати змогу перевестись на верстатника деревообробних верстатів. Вказав, що ОСОБА_1 не висловив своєї думки з цього приводу. Зазначив, що адміністрацією підприємства дійсно було отримано повідомлення від голови профспілки ОСОБА_4 датоване 09.12.2019 року, в даному повідомленні чітко зазначалось, що майстру виробничої дільниці В ОСОБА_9 . Ільницькому було запропоновано роботодавцем посаду сортувальника матеріалів та виробів з деревини, в подальшому, коли він здобуде професію верстатника (після проходження відповідних навчальних курсів) працюватиме верстатником деревообробних верстатів. Вказав, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації щодо відмови в наданні згоди на звільнення ОСОБА_10 обгрунтоване лише тим, що не було набрано достатньої кількості голосів членів профспілкового комітету для надання такої згоди. Зазначив, що у відповідності до п. 1 розділу «Загальні положення» Посадової інструкції майстра виробничої дільниці (позивач ознайомлений з такою особисто під розписку) - майстер виробничої дільниці належить до професійної групи «Керівники», для звільнення позивача взагалі не обов`язкова згода виборного органу первинної профспілкової організації. Вказав, що 11.01.2020 року ОСОБА_1 став до роботи після виходу з лікарняного надавши листок непрацездатності. Зазначив, що у відділі кадрів позивачу знову ж таки було запропоновано подумати на рахунок переведення на іншу посаду, однак він від пропозиції вкотре відмовився.

Представник позивача подав додаткові пояснення, в яких вказав, що позивачеві не були запропоновані всі наявні вакансії, які існували у відповідача в період від моменту персонального попередження про скорочення і до дати звільнення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити повністю. Вказав, що він роботу виконував добросовісно. Коли почув про скорочення посади, усно звернувся до керівника ОСОБА_11 з пропозицією зарахування двох майстрів по половині ставки та спитався в останнього, чи він як працівник потрібний підприємству. ОСОБА_11 сказав йому, що він як працівник потрібний та припустив, що після закінчення контракту в директора зміниться ситуація. Також він звертався до директора після засідання профспілки. Йому запропонували посаду верстатника, на що він погодився, тому що у нього двоє дітей і батько захворів. Проте, в подальшому прийняв рішення боротися за посаду майстра. Вважає, що прийняте рішення було не економічним, а політичним. На профспілкових зборах йому сказали, що не можуть запропонувати посаду верстатника, бо для цього потрібне проходження курсів. Потім запропонували посаду сортувальника на час проходження навчання на верстатника. Інших посад йому не запропонували.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Вказав, що відразу Ільницькому посаду верстатника було запропоновано помилково, оскільки не було враховано, що для цього потрібне проходження курсів. Однак, відразу йому було запропоновано посаду сортувальника на час проходження навчання на верстатника. Щодо наявних посад зазначила, що до звільнення ОСОБА_12 на посаду лісоруба вже було прийнято іншу особу, а посаду тракториста Ільницькому не пропонували, оскільки у ОСОБА_12 немає посвідчення тракториста чи відповідної відкритої категорії.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши сторони, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

З копії Посадової інструкції майстра виробничої дільниці ДП «Жовківський лісгосп» вбачається, що майстер виробничої дільниці належить до професійної групи «Керівники».

З копії наказу ДП «Жовківське лісове господарство» № 362 від 29.12.2018 року та схеми і таблиці організаційної структури до нього вбачається, що лісокомплекс є структурною одиницею підприємства.

З копії листа ДП «Жовківське лісове господарство» до голови профспілкового комітету ДП «Жовківське лісове господарство» № 01/417 від 05.09.2019 року вбачається, що ДП «Жовківське лісове господарство» повідомляв профспілковий комітет про заплановане скорочення чисельності та штату працівників підприємства.

З економічного обгрунтування необхідності скорочення чисельності та штату працівників до листа ДП «Жовківське лісове господарство» до голови профспілкового комітету ДП «Жовківське лісове господарство» № 01/417 від 05.09.2019 року вбачається, що кількість працівників підприємства, які підлягають скороченню 6 чоловік, зокрема, 1 штатну посаду «майстер виробничої дільниці».

З копії наказу ДП «Жовківське лісове господарство» № 230 від 11.10.2019 року вбачається, що наказано з 01.01.2020 року внести зміни до штатного розпису цехового персоналу підприємства, скоротивши одну посаду «майстер виробничої дільниці».

З копії штатного розпису цехового персоналу ДП «Жовківський лісгосп» на 2019 рік та змін до нього вбачається, що для лісокомплексу передбачено 2 штатні посади майстра виробничої дільниці.

З копії штатного розпису цехового персоналу ДП «Жовківський лісгосп» на 2020 рік вбачається, що для лісокомплексу передбачено 1 штатна посада майстра виробничої дільниці.

З копії Протоколу № 1 засідання спеціальної комісії від 18.10.2019 року вбачається, що комісія ухвалила надати переважне право на залишення на роботі на посаді майстра виробничої дільниці працівнику з більш високою кваліфікацією ОСОБА_5 .

З копії наказу ДП «Жовківське лісове господарство» № 236 від 21.10.2019 року вбачається, що наказано підготувати письмові повідомлення про наступне вивільнення (скорочення) з пропозицією про переведення на вакантні посади (за наявності) таким працівникам, зокрема, ОСОБА_1 , майстру виробничої дільниці.

З копії Персонального попередження ДП «Жовківське лісове господарство» Ільницькому В.І. № 01/496 від 22.10.2019 року вбачається, що відповідач повідомив позивача про скорочення його посади, одночасно запропоновано переведення на посаду верстатника деревообробних верстатів, у разі прийняття пропозиції про переведення відповідач просив позивача подати відповідну заяву до відділу кадрів.

З копії Подання про надання згоди на звільнення працівника № 09/560 від 25.11.2019 року ДП «Жовківське лісове господарство» вбачається, що підприємство просить розглянути подання на засіданні профспілкового комітету на надання згоди на звільнення ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

З копії повідомлення від 26.11.2019 року вбачається, що позивач повідомлявся про засідання профкомітету ДП «Жовківський лісгосп» 05.12.2019 року.

З копії Витягу з протоколу № 22 засідання профспілкового комітету ДП «Жовківське лісове господарство» від 05.12.2019 року вбачається, що комітет проголосував не надавати згоди адміністрації лісгоспу на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що не було набрано достатньої кількості голосів членів профспілкового комітету для надання такої згоди. При цьому вказати, що ОСОБА_1 роботу на тому ж підприємстві пропонували, заперечень з цього приводу вказаний працівник не висловлював.

З копії повідомлення ДП «Жовківське лісове господарство» Первинною профспілковою організацією ДП «Жовківське лісове господарство» від 09.12.2019 року вбачається, що 05.12.2019 року відбулося засідання профспілкового комітету за участю В.І. Ільницького. Повідомлено, що профспілкова організація не надає згоди адміністрації лісгоспу на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що не було набрано достатньої кількості голосів членів профспілкового комітету для надання такої згоди. Зазначено, що ОСОБА_13 . Ільницькому запропоновано посаду сортувальника матеріалів та виробів із деревини Лісокомплексу, в подальшому, коли він здобуде професію верстатника працюватиме верстатником деревообробних верстатів.

З копії заяви позивача до відповідача від 26.12.2019 року вбачається, що позивач не заперечує щодо переведення на іншу посаду, однак повідомляє про відсутність у нього відповідної кваліфікації для зайняття посади верстатника деревообробних верстатів. Одночасно позивач просив відповідача повідомити його про наявність на підприємстві всіх вакантних посад.

З копії заяви ОСОБА_1 тимчасово виконуючому обов`язки директора ДП «Жовківський лісгосп» від 11.01.2020 року вбачається, що позивачу було запропоновано у відділі кадрів переведення на посаду сортувальника матеріалів та виробів з деревини лісокомплексу, а в подальшому (при умові проходження навчання по підготовці верстатників та отримання відповідного посвідчення верстатника) переведення на посаду верстатника деревообробних верстатів цього ж підрозділу. В заяві позивачем повідомлено, що він відмовляється від переведення на запропоновану посаду.

З копії Акту про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу посаду №1 від 11.01.2020 року вбачається, що позивач відмовився від переведення на іншу посаду сортувальника матеріалів та виробів з деревини.

З копії наказу ДП «Жовківське лісове господарство» № 2-к від 11.01.2020 року вбачається, що наказано ОСОБА_1 , майстра виробничої дільниці лісокомплексу, звільнити з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України 11.01.2020 року.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що позивача звільнено з ДП «Жовківське лісове господарство» у зв`язку із скороченням штату працівників 11.01.2020 року.

З копій Звітностей про попит на робочу силу (вакансії) Форми № 3-ПН від 07.10.2019 року, 18.10.2019 року, 08.01.2020 року вбачаються основні дані про вакансії на ДП «Жовківський лісгосп».

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Відповідно до ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.1992 року розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що у відповідача ДП «Жовківське лісове господарство» мало місце скорочення чисельності та штату працівників, що підтверджується економічним обгрунтуванням необхідності скорочення чисельності та штату працівників до листа ДП «Жовківське лісове господарство» до голови профспілкового комітету ДП «Жовківське лісове господарство» № 01/417 від 05.09.2019 року, копією наказу ДП «Жовківське лісове господарство» № 230 від 11.10.2019 року, копією штатного розпису цехового персоналу ДП «Жовківський лісгосп» на 2019 рік та змін до нього, копією штатного розпису цехового персоналу ДП «Жовківський лісгосп» на 2020 рік.

Працівник ОСОБА_1 відмовився від переведення на іншу запропоновану йому посаду, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 тимчасово виконуючому обов`язки директора ДП «Жовківський лісгосп» від 11.01.2020 року, копією Акту про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу посаду №1 від 11.01.2020 року, а тому власник або уповноважений ним орган підприємства не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві.

Також вказаними копією заяви ОСОБА_1 тимчасово виконуючому обов`язки директора ДП «Жовківський лісгосп» від 11.01.2020 року та копією Акту про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу посаду №1 від 11.01.2020 року спростовується твердження позивача в позовній заяві про те, що він не заперечував щодо переведення його на іншу посаду.

Також судом встановлено, що позивач не користувався переважним правом на залишення на роботі, що підтверджується копією Протоколу № 1 засідання спеціальної комісії від 18.10.2019 року, з якого вбачається, що комісія ухвалила надати переважне право на залишення на роботі на посаді майстра виробничої дільниці працівнику з більш високою кваліфікацією ОСОБА_5 .

Окрім цього, судом встановлено, що позивач попереджувався за 2 місяці про наступне вивільнення, що підтверджується копією Персонального попередження ДП «Жовківське лісове господарство» ОСОБА_1 про скорочення його посади № 01/496 від 22.10.2019 року.

Щодо обґрунтованості ненадання Первинною профспілковою організацією ДП «Жовківське лісове господарство» згоди адміністрації лісгоспу на звільнення ОСОБА_1 судом встановлено наступне.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-703цс15.

За змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України).

Рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року в справі № 569/18201/14-ц, постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 226/1664/18.

Як вбачається із копії Витягу з протоколу № 22 засідання профспілкового комітету ДП «Жовківське лісове господарство» від 05.12.2019 року комітет проголосував не надавати згоди адміністрації лісгоспу на звільнення ОСОБА_1 лише у зв`язку із тим, що не було набрано достатньої кількості голосів членів профспілкового комітету для надання такої згоди.

Таким чином після перевірки відповідності рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей, судом встановлено, що таке рішення не є достатньо добре аргументованим, не містить посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав, що відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України, статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та вказаної вище правової позиції дає право роботодавцю звільнити працівника без згоди профспілкового органу.

Вказане спростовує твердження позивача про те, що його звільнення відбулося за відсутності згоди первинної профспілкової організації, членом якої він є, з порушенням вимог Кодексу Законів про працю України.

Щодо твердження позивача про те, що відповідачем не повідомлено його про наявність на підприємстві всіх вакантних посад та не запропоновано йому іншої роботи згідно вакантних посад, які були на підприємстві, а відтак його звільнення відбулося з порушенням ч.2 ст. 40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, судом встановлено наступне.

Положеннями ч.2 ст. 40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України та чинним законодавством в загальному не передбачено обов`язку власника або уповноважений ним органу повідомляти працівника про наявність на підприємстві всіх вакантних посад.

Представник позивача обґрунтовуючи порушення відповідачем вимог КЗпП України при звільненні позивача щодо того, що позивачеві не були запропоновані всі наявні вакансії, які існували у відповідача в період від моменту персонального попередження про скорочення і до дати звільнення, посилається на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.04.2020 року в справі № 199/6635/17.

Відповідно до вказаної позиції при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

На підтвердження невиконання вказаних вимог відповідачем представником позивача подано копії Звітностей про попит на робочу силу (вакансії) Форми № 3-ПН від 07.10.2019 року, 18.10.2019 року, 08.01.2020 року, з яких вбачаються основні дані про вакансії на ДП «Жовківський лісгосп».

Однак, як вбачається із Персонального попередження ДП «Жовківське лісове господарство» Ільницькому В ОСОБА_14 про скорочення його посади, таке датоване 22.10.2019 року, а тому посада лісоруба, вакантна станом на 07.10.2019 року, що стверджується відповідною звітністю від 07.10.2019 року, не є такою, що з`явилася на підприємстві в період з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. Також суду не надано належних та допустимих доказів того, що така вакантна посада існувала на день звільнення позивача, натомість відповідно до копії Звітності про попит на робочу силу (вакансії) Форми № 3-ПН від 18.10.2019 року такої вакансії у відповідача станом на 18.10.2019 року уже не було.

Окрім цього, у судовому засіданні представником відповідача зазначено та позивачем не спростовано, що до звільнення ОСОБА_1 на посаду лісоруба вже було прийнято іншу особу, а посаду тракториста Ільницькому не пропонували, оскільки у ОСОБА_1 немає посвідчення тракториста чи відповідної відкритої категорії.

Судом встановлено, що відповідачем було запропоновано позивачу посаду сортувальника матеріалів та виробів з деревини, а за умови проходження відповідних курсів в подальшому посаду верстатника деревообробних верстатів.

Тобто позивачу була запропонована наявна робота за відповідною професією та спеціальністю, і лише у випадку відсутності такої у відповідності до вказаної правової позиції Верховного Суду позивачу мала бути запропонована інша наявна робота. Разом з тим, Верховний Суд вказує, що при пропозиції іншої вакантної роботи, вона має бути такою, «яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо», а тому позивачу не могло бути запропоновано посади тракториста.

Твердження позивача в частині того, що йому не запропоновано іншої роботи згідно вакантних посад, які були на підприємстві, спростовується копією Персонального попередження ДП «Жовківське лісове господарство» Ільницькому В.І. № 01/496 від 22.10.2019 року, копією Витягу з протоколу № 22 засідання профспілкового комітету ДП «Жовківське лісове господарство» від 05.12.2019 року, копією повідомлення ДП «Жовківське лісове господарство» Первинною профспілковою організацією ДП «Жовківське лісове господарство» від 09.12.2019 року, копією заяви ОСОБА_1 тимчасово виконуючому обов`язки директора ДП «Жовківський лісгосп» від 11.01.2020 року.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника при звільненні ОСОБА_1 .

За таких обставин у задоволенні позовної вимоги визнати незаконним та скасувати Наказ № 2-К від 11.01.2020 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади майстра виробничої дільниці лісокомплексу у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України потрібно відмовити.

У задоволенні позовних вимог поновити ОСОБА_1 на роботі у Державному підприємстві «Жовківське лісове господарство» на посаді майстра виробничої дільниці лісокомплексу з дати звільнення 11 січня 2020 року; стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період від дати звільнення - 11.01.2020 року і до дати винесення рішення у даній справі; стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень - потрібно відмовити, як у похідних вимогах.

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином у задоволенні вимоги стягнути з Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 судові витрати потрібно відмовити.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

Керуючись ст.40, 42, 43, 49-2 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складення повного судового рішення 30 квітня 2020 року.

Головуючий Оприск З. Л.