УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь заяву відповідача

ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 9 листопада 2018 року у справі за позовом

Акціонерного товариства «Кристалбанк»

до

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 9 листопада 2018 року у цивільній справі №760/12667/14-ц задоволено позов акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнено з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором №29-ф/10/20 від 06.05.2011 р. станом на 05.06.2018 р. у розмірі 615 260 грн. 57 коп., з яких: 171 265 грн. 66 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 122 633 грн. 59 коп. прострочена заборгованість за процентами; 49 234 грн. 60 коп. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 29 186 грн. 98 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 87 720 грн. 09 коп. інфляційні втрати; 155 189 грн. 66 коп. 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення строків виконання умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить поновити строк на перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду від 09.11.2018 р. у цивільній справі №760/12667/14-ц за позовом акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; переглянути зазначене вище заочне рішення суду та скасувати його.

Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що вона не була повідомлена про час та місце розгляду справи, що позбавило її можливості прийняти участь у судовому засіданні та заперечувати щодо позову банку. Копію зазначеного заочного рішення суду вона не отримувала. Про наявність цього рішення дізнавалась лише 10 березня 2020 року від державного виконавця, у цей же день звернулась до суду з відповідною заявою про ознайомлення з матеріалами справи і лише 16 березня 2020 року через обмеження у зв`язку з карантинними заходами внаслідок епідемії короновірусу їй була надана можливість ознайомлення з матеріалами справи та їх копіювання.

Тому вважає, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, визначений у ст.284 ЦПК України, нею пропущено з поважних причин та просить поновити цей строк.

Заперечуючи частково щодо позовних вимог банку ОСОБА_1 зазначила, що згідно кредитного договору від 06.05.2011 р. банк надав ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі у розмірі 358 650 грн. строком до 05.05.2014 р. зі сплатою 23% річних. В забезпечення виконання ОСОБА_2 умов зазначеного кредитного договору між нею, тобто ОСОБА_1 , та банком 06.05.2011 р. укладено договір поруки.

13.06.2014 р. банк звернувся до суду з позовом до неї та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 179 280 грн. 73 коп., з яких: 139 550 грн. заборгованість за кредитом за період з 06.05.2011 р. по 14.04.2014 р.; 31 745 грн. 66 коп. прострочена заборгованість за кредитом за період за період з 06.05.2011 р. по 14.04.2014 р.; 3416 грн. 53 коп. нараховані проценти за період з 28.02.2014 р. по 27.03.2014 р.; 1850 грн. 29 коп. прострочена заборгованість за процентами за період з 02.06.2011 р. по 14.04.2014 р.; 2 178 грн. 25 коп. пеня.

08.06.2018 р. під час розгляду справи Овідіопольським районним судом банк збільшив позовні вимоги і просив стягнути з неї та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 05.06.2018 р. у розмірі 615 260 грн. 57 коп., з яких: 171 265 грн. 66 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 122 633 грн. 59 коп. прострочена заборгованість за процентами; 49 234 грн. 60 коп. пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту; 29 186 грн. 98 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 87 720 грн. 09 коп. інфляційні втрати; 155 189 грн. 66 коп. 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення строків виконання умов кредитного договору.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 1410цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) висловила правову позицію, що згідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Незважаючи на те, що строк кредитування, передбачений кредитним договором, сплив ще 05.05.2014 р., банк всупереч наведених вище положень закону та правової позиції Великої Палати Верховного Суду безпідставно заявив позовні вимоги про стягнення з неї та ОСОБА_2 процентів за користування кредитом за період з 06.05.2014 р. по 05.06.2018 р., тобто за 4 роки після закінчення строку кредитування (строку, на який ОСОБА_2 отримав кредит).

На безпідставно збільшену суму процентів за користування кредитом банк також безпідставно нарахував пеню за несвоєчасну сплату цих процентів, а також, передбачені ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати і 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання. Такі дії банку призвели до безпідставного збільшення розміру суми боргу за кредитним договором.

Заявниця та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та проханням задовольнити заяву про перегляд заочного рішення суду.

Представник банку в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , у якості обґрунтування причин пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, зазначає, що копію заочного рішення вона не отримувала. Про наявність даного рішення дізналась лише 10.03.2020 р. від державного виконавця, у цей же день звернулась до суду з відповідною заявою про ознайомлення з матеріалами справи і лише 16 березня 2020 року через обмеження у зв`язку з карантинними заходами внаслідок епідемії короновірусу їй була надана можливість ознайомлення з матеріалами справи та їх копіювання.

Відповідно до п.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявницею пропущено процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважної причини, а тому приходить до висновку про поновлення заявнику зазначеного строку, на підставі ч.3 ст.284 ЦПК України.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 чи її представник не були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, відомості про вручення їм судових повісток чи інше належне повідомлення про час та місце розгляду справі відсутні.

Крім того, у якості підстав для скасування заочного рішення, заявниця зазначає, що не погоджується з позовом банку через неправильне нарахування позивачем процентів після закінчення строку кредитування, пені, а також, передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних. На підтвердження цього заявниця посилається на відповідні правові позиції Великої Палати Верховного Суду, положення закону та докази.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу даної норми вбачається, що для задоволення заяви про перегляд заочного рішення потрібно дві умови: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи питання про скасування заочного судового рішення, суд також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№ № 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої в цілому.Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що система Конвенції вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка чи її представник не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про існування заочного рішення дізналась 10.03.2020 р., отримавши його копію 16.03.2020 р., після чого нею були вжиті передбачені законом заходи для захисту своїх прав.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги те, що заявниця, на думку суду, не відмовлялась від права на змагальний розгляд справи, який стосується її інтересів, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення права заявника на справедливий суд, гарантований ст.6 Конвенції, суд вважає, що відповідачем не було подано докази та заперечення на позов з поважних причин та, що обставини, викладені в заяві про перегляд заочного рішення мають істотне значення для вирішення справи по суті, а тому є підстави для поновлення відповідачу строку на подання даної заяви, скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст.ст.158, 287-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року у цивільній справі №760/12667/14-ц за позовом акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скасувати заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року у цивільній справі №760/12667/14-ц за позовом акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Цивільну справу передати до канцелярії суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І.Бочаров