справа № 179/630/18
провадження № 6/179/18/20
У Х В А Л А

13 травня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

державного виконавця Федориненка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Заявник посилається на те, що вона є громадянином Російської Федерації та постійно проживає на території цієї держави, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник є уродженкою села Личково Магдалинівського району Дніпропетровської області, та періодично відвідує даний населений пункт, приїжджаючи виключно як гість до своєї рідні, та з метою догляду за могилами похованих батьків.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 в черговий раз прибула на територію України, а саме в с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, де перебувала в гостях своєї рідні до 16 квітня 2020 року.

16.04.2020 року заявник мала намір повернутися до власного помешкання на території Російської Федерації, однак на кордоні України, в пункті пропуску «Гоптівка» їй було відмовлено в перетинанні державного кордону України, про що уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону було видане рішення б/н від 16 квітня 2020 року.

Згідно інформації, яка була зазначена в рішенні про відмову в перетинанні державного кордону України, заявниці стало відомо, що воно винесене на підставі п. 1 ст. 10 Закону України «Про прикордонний контроль», з причин того, що у ОСОБА_4 тимчасово обмежено виїзд з території України постановою Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 9 від 18.12.2019 року.

Вимушено повернувшись в с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області заявник 22 квітня 2020 року звернулась за правничою допомогою до адвоката, та за його допомогою дізналась, що дійсно 29 листопада 2019 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, було задоволено подання державного виконавця Магдалинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Федориненко О.В., направлене в межах виконавчого провадження № 59465009, та винесено ухвалу, згідно якої тимчасово обмежено ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон до моменту фактичного виконання зобов`язань, згідно рішення Магдалинівського районного суду від 15.08.2018 року, згідно виконання виконавчого листа виданого Магдалинівським районним судом 16.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 70 878,80 грн.

Заявник зазначає, що їй відомо про винесення Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області 15.08.2018 року заочного рішення у справі № 179/630/18, про стягнення на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 70 878,80 грн. Грошові кошти, згідно вказаного судового рішення ОСОБА_1 до теперішнього не повернула, що пов`язано з відсутністю у неї на даний час об`єктивної можливості сплатити дані кошти, що викликано похилим віком та негативним станом здоров`я, яке потребує постійного придбання дорогих ліків.

Однак, незважаючи на наявність інформації, про винесене судове рішення у справі № 179/630/18 ОСОБА_1 взагалі не було відомо про його примусове виконання, та дана інформація була достовірно встановлена лише 23.04.2020 року, при огляді відповідного реєстру виконавчих проваджень за допомогою послуг адвоката.

Ознайомившись 23.04.2020 року із змістом ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2019 року у справі № 179/630/18, згідно якої тимчасово обмежено ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України, заявник вважає за необхідне звернутися до суду з проханням скасувати вказане обмеження.

Заявник є громадянином Російської Федерації та постійно проживає за межами України. На території України ОСОБА_1 не має ні рухомого, ні нерухомого майна, ні банківських вкладів та взагалі жодного джерела прибутку. Єдиним джерелом прибутків ОСОБА_1 є пенсія, яку вона отримує виключно на території Російської Федерації.

Заявник є пенсіонером, як особа похилого віку, останні роки ОСОБА_1 вимушена витрачати значні кошти на лікування так як страждає на захворювання, лікування якого потребує систематичного контролю з боку лікарів та контрольованого вживання певних видів ліків. ОСОБА_1 медичною допомогою користується виключно за місцем проживання, та не має можливості скористатися повноцінною постійною медичною допомогою на території України, так як перебуває на обліку в лікарні населенного пункту, де вона проживає.

На даний час ОСОБА_1 , вимушено проживає за рахунок своєї рідні на території України, які забезпечують її мінімальними необхідними речами та безкоштовно надають можливість проживати в своєму помешканні.

Обмеження, які не дають можливості виїзду ОСОБА_5 за межі України, тобто повернутися до свого місця проживання в Російську Федерацію, позбавляють її можливості проживати у власному будинку зі своїм чоловіком, який також являється особою похилого віку і в будь-який час може потребувати стороннього догляду.

Таким чином, ОСОБА_1 прохає суд врахувати, що її вимушене перебування на території України жодним чином не може забезпечити виконання судового рішення у справі № 179/630/18, так як навпаки, знаходячись на території іншої держави, без можливості отримувати пенсії (єдиний прибуток) вона втрачає можливість не тільки погашення навіть якоїсь частини заборгованості, а взагалі втрачає можливість нормального проживання як людина, так як не взмозі отримати будь-які кошти для проживання за межами Російської Федерації, самостійно забезпечити свій побут та скористатися медичною допомогою.

Заявник зазначає, що ніколи не ухилялася від примусового виконання судового рішення про стягнення з неї коштів, оскільки вона взагалі не була повідомлена про відкриття відносно неї, як боржника виконавчого провадження.

На підставі наведеного, заявник звертається до суду та прохає скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке встановлене ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року.

Заявник та представник заявника в судовому засіданні підтримали вимоги заяви, посилаючись на викладені обставини.

Заінтересована особа (стягував) ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти вимог заяви, зазначивши, що рішення суду про стягнення з заявника грошових коштів не виконано, у зв`язку із чим відсутні підстави у скасуванні заходів встановлених ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечив проти вимог заяви, надавши до суду відзив, де зазначив, що заявник є боржником за виконавчим провадженням та ухиляється від виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, враховуючи пояснення учасників справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою від 29 листопада 2019 року було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов`язань за виконавчим документом (а. с. 43-45).

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 179/630/18, виданого 16.10.2018 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 70 174 грн. та судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. (а. с. 38).

Постановою головного державного виконавця Федориненка О.В. від 04.07.2019 року було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа (ВП № 594) (а. с. 39).

Вказана постанова була направлена боржнику за адресою її мешкання для виконання, що підтверджується фіскальним чеком (а. с. 40).

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що боржником здійснювалось будь-яке погашення заборгованості на користь стягувача ОСОБА_3 .

Твердження заявниці, що вона є громадянкою Російської Федерації та має відповідне місце реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 автономний округпідтверджується копією паспорту № НОМЕР_1 , виданий 19.04.2005 року (а. с. 9).

Заявник хворіє на гепатит «С», що підтверджується консультативним висновком «Міської лікарні № 2 м. Міас» (а. с. 12).

Також з матеріалів справи вбачається, що заявник є пенсіонером та отримує пенсію в Російській Федерації (а. с. 10-11).

Таким чином, через обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України заявниця позбавлена можливості перебувати в місці свого постійного проживання, отримувати пенсійні виплати та проходити лікування.

Із заяви про скасування обмеження у праві виїзду за межі України вбачається, що вона не має можливості отримувати виплати, які необхідні для погашення заборгованості. Доказів, які б давали підстави вважати, що вона має намір ухилитися від виконання рішення суду шляхом залишення території України, відсутні.

Згідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у ч. 5 ст. 6 «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Одночасно це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

У розумінні ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання).

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового виконання рішень які є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно до положень ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; (ч. 3 ст. 18):

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Утім, як встановлено судом, державним виконавцем будь-які заходи примусового виконання рішень визначених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» не вживалися, у зв`язку із чим неможливо встановити факт ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням. У зв`язку з чим суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянки Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 19.04.2005 року відділом внутрішніх справ міста Муравленко Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, код підрозділу, що видав паспорт 892-006, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке встановлене ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року у справі № 179/630/18 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань за виконавчим провадженням скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14 травня 2020 року.

Суддя Т.А.Ковальчук