ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

29 липня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Вейтас І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2013 року,

встановив:

21 лютого 2013 року Суворовський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке 13 липня 2020 року ОСОБА_5 , який діє від імені відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Скаржник вказує, що повний текст судового рішення був отриманий представником ОСОБА_3 лише 07 липня 2020 року і останньому засобами поштового зв`язку не направлявся, а ОСОБА_4 в свою чергу особисто вже подавала апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду, проте скарга була залишена без рух з подальшим її поверненням. Зазначені ухвали апеляційного суду його довіритель також не отримувала, а матеріали справи не містять доказів їх направлення.

Відповідно до статті 294 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення судового рішення, апеляційна скарга на рішення суду подаються протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Аналогічні положення щодо наслідків подання апеляційної скарги після закінчення установлених законом строків містяться в статті 357 ЦПК України 2017 року.

Разом з тим, за положеннями ч.2 ст. 358 ЦПК України 2017 року незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що копію рішення Суворовського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2013 року отримана представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_6 28.02.2013 року (а.с.153).

Вказане свідчить про обізнаність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо існування оскаржуваного ними рішення ще з лютого 2013 року.

Крім того, як і про це зазначає представник скаржників в поданій 13.07.2020 року апеляційній скарзі ОСОБА_4 , вже зверталась з апеляційною скаргою на це рішення, а саме 04.03.2013 року нею подано апеляційну скаргу яка у зв`язку з невиконанням вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху 23 квітня 2013 року була їй повернута як неподана. (а.с. 166)

В свою чергу, ОСОБА_3 виконав рішення суду в частині стягнення з нього судового збору , що підтверджується копією постанови про закриття виконавчого провадження і також свідчить про обізнаність одного із скаржників щодо існування рішення Суворовського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2013 року. (а.с. 173)

Доводи ОСОБА_5 , який діє від імені відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що остання не була повідомлена про залишення її апеляційної скарги без руху, а в подальшому повернення їй апеляційної скарги як неподаної не пояснюють за яких обставин вона протягом 7 років із дня постановлення рішення суду про яке їй було відомо і яким вирішено питання щодо її прав та інтересів, не отримала інформацію про рух своєї апеляційної скарги, судове провадження та результати розгляду судом апеляційної інстанції даного спору.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99), практика якого відповідно до статті 9 Конституції України та частини 4 статті 10 ЦПК України 2017 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Матеріалами справи, спростовано доводи на які посилається представник скаржників як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та підтверджується що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , достовірно знали про наявність судового рішення, яке вони отримали 28 лютого 2013 року через свого представника.

Враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства та фактичні обставини справи, практику Європейського суду з прав людини, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, оскільки відповідно до положень частини другої статті 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Оскільки апеляційна скарга подана 13 липня 2020 року, тобто після спливу семи років з дня проголошення оскаржуваного судового рішення, а обставини на які посилається скаржник, спростовуються матеріалами справи, суд дійшов висновку, що доказів можливості застосування до даних правовідносин положень пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України заявником не надано.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду Херсонської області від 21 лютого 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.В. Вейтас