справа № 752/369/20
провадження №: 6/752/237/20
У Х В А Л А

Іменем України

06.03.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві подання Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі державного виконавця Яблонської Д.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло подання Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі державного виконавця Яблонської Д.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 60451758, відкрите на підставі виконавчого листа № 459/973/17 від 19.09.2019 року, який видано Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 200000,00 грн.

Боржником самостійно рішення не виконується, боржник офіційно не працює, розрахункові рахунки відсутні, право власності на земельні ділянки, автомобілі відсутні. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, в якій зазначено, що за боржником зареєстровано майно, а саме 1/3 квартири, загальною площею 52 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

09.12.2019 р. здійснено вихід за вищезазначеною адресою, однак перевірити майновий стан не вдалось, у зв`язку з тим, що двері до квартири не відчинили.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення слід відмовити, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 60451758, відкрите на підставі виконавчого листа № 459/973/17 від 19.09.2019 року, який видано Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2019 року.

З метою здійснення виконавчих дій по виконанню рішення суду, державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника був зроблений вихід за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак в зв`язку з тим, що двері до квартири не відчиняли, здійснити зазначені дії не виявилось можливим, про що зроблений відповідний акт від 09.12.2019 р.

Як встановлено в ході судового розгляду та підтверджується матеріалами справи 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності боржнику, також наявні відомості про інших співвласників квартири, а саме: 1/3 зазначеної квартири належить ОСОБА_3 , 1/3 частка належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України, визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ч. 1ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Державним виконавцем не надано відомостей стосовно того, що саме боржник перешкоджає та ухиляється від добровільного виконання рішення суду.

Державним виконавцем не надано доказів, які підтверджували б обставини щодо здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на добровільне виконання рішення, немає відомостей про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, немає доказів, оскільки державним виконавцем не надано конверт з підтвердженням, що саме трек-номер доданої роздруківки з сайту Укрпошти відповідає надісланому листу боржнику, що боржник уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій, тобто не додано доказів, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла чи іншого володіння у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджала вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Посилання на необхідність надання дозволу на примусове проникнення до квартири, для проведення виконавчих дій лише через те, що, на думку державного виконавця, іншим чином неможливе виконання рішення суду, не знайшло свого підтвердження, оскільки жодних доказів державним виконавцем не надано.

Рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Державний виконавець здійснював вихід за адресою боржника з метою перевірки майнового стану боржника, однак доступу державному виконавцю до квартири не було надано, про що було складено акт від 09.12.2019 р.

Акт державного виконавця від 19.12.2019 року, що підтверджує факт виходу приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , складений в порушення ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» без участі понятих, залучення яких у даному конкретному виправку є обов`язковим, а тому є неприйнятними доказами.

Як вбачається з матеріалів подання, приватним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника, які не потребують примусового проникнення до житла.

Факт присутності боржника у вказаному жилому приміщенні не виявлено, а відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно не надає державному виконавцю доступ до даної квартири суд вважає необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі державного виконавця Яблонської Д.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур