№263/2090/20
№2-о/263/161/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Іващенко Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральний районний відділ управління державної міграційної служби України в місті Маріуполі, про встановлення факту постійного проживання на території Україні,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом з 16.09.1983 року по теперішній час.

Як на підставу заявлених вимог вказав, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ленкорань Азербайджанської республіки. У період з 1975 по 1977 рік він служив у армії. Після закінчення військової служби в 01.02.1978 році влаштувався в Бакинську морехідну школу ,яку закінчив 10.11.1978 року, отримав професію моториста і був працевлаштований на посаду моториста транспортного флоту Каспійському морському судноплавстві. У 1983 році приїхав на постійне проживання до м. Маріуполя і почав свою трудову діяльність на Азовському морському судноплавстві. У період з 16.09.1983 року і по теперішній час мав реєстрацію та проживав на законних підставах на території України. Даний факт заявнику необхідно встановити для обміну посвідки на проживання його доньки ОСОБА_2 , у Центральному районному відділі управління державної міграційної служби України в м. Маріуполі.

Представник Центрального районного відділу управління державної міграційної служби України в місті Маріуполі у судове засідання не з`явився, проте надав письмові пояснення в яких зазначив, що надань заявником письмові докази певною мірою підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України з 16.09.1983 року по теперішній час, у зв`язку з чим, просили винести рішення на розсуд суду

Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ленкорань Азербайджанської республіки, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 у період з 1975 року по 1977 рік ОСОБА_1 огли служив в армії.

Після закінчення військової служби 01.02.1978 року влаштувався в Бакинську морехідну школу, яку закінчив 10.11.1978 року та отримав професію моториста, та був працевлаштований на посаду моториста транспортного флоту Каспійського морського судноплавства.19.09.1983 року був працевлаштований резервним мотористом у Азовському морському судноплавстві, а з 20.09.1983 року мотористом 1 кл. т/х «Донецькій Хімік». З 21.12.1983 року по 29.10.2002 року працював на посаді моторист-матрос в різних судах на Азовському морському судноплавстві, що підтверджується трудовою книжкою .

01.08.1985 року між ОСОБА_1 огли та ОСОБА_3 кизи було укладено шлюб, від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 кизи, що підтверджується відповідними свідоцтвами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 дружиною заявника ОСОБА_5 кизи було придбано будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, від 11.09.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В., реєстр № 1109.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 04-13.1-0274 від 30.01.2020 року, ОСОБА_1 огли мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з 27.04.2004 року по теперішній час.

Як вбачається з відповіді Центрального районного відділу управління державної міграційної служби України в місті Маріуполі щодо обміну посвідки на постійне проживання ОСОБА_6 , останній необхідно надати рішення суду щодо постійного проживання її батька, ОСОБА_1 огли на території України станом до 24.08.1991 року, оскільки всі архівні матеріали справ ГУ ДМС України в Донецькій області, які були сформовані до 01.10.2014 року, разом зі справами УГІРФО ГУМВС України в Донецькій області, які були передані до архіву ГУДМС України в Донецькій області, залишились на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, а саме у м. Донецьку.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі статтею 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991.

Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі Порядок), із змінами, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

Пунктом 10 Порядку визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991 не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 або факт їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991.

У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991 ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991.

Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до ІНФОРМАЦІЯ_4 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

У пункті 44 наведеного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для обміну посвідки на проживання його доньки ОСОБА_2 , у Центральному районному відділі управління державної міграційної служби України в м. Маріуполі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом з 16.09.1983 року по теперішній час, тому заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 5, 293, 315, 354ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральний районний відділ управління державної міграційної служби України в місті Маріуполі, про встановлення факту постійного проживання на території Україні, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ленкорань Азербайджанської республіки, на території України станом з 16.09.1983 року по теперішній час.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Ковтуненко