справа № 489/2145/19
провадження №2/489/186/20
30 квітня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньою-транспортною пригодою
У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 109912,41 грн., витрати понесені на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності в розмірі 2500,00 грн. та понесені судові витрати.
Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що 19.06.2017 о 08.30 годині відповідач ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2121», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Троїцькій в районі будинку № НОМЕР_2 , був не уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, при виникненні попереду перешкоди у вигляді пішохода ОСОБА_3 , не вжив заходів щодо безпечного об`їзду або зупинки транспортного засобу, в наслідок чого допустив наїзд на нього. Після наїзду на пішохода транспортний засіб відповідача продовжив рух, виїхавши на смугу для зустрічного руху та допустив зіткнення з рухаючим в зустрічному напрямку транспортним засобом автомобілем марки «TOYOTA Camry», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Жовтневого районного суму Миколаївської області від 19.04.2018 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Сума завданих битків підтверджується звом у № 177-17 від 16.09.2017 про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «TOYOTA Camry», номерний знак НОМЕР_3 , який виконано суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , а також актом № НК-000004 передачі-приймання робіт (наданих послуг) від 15.01.2018.
Крім того, для визначення суми невідшкодованих збитків позивач змушений був звертатися до субєкта оціночної діяльності, вартість послуг якого склала 2500,00 грн., що підтверджується рахунком № 177-17 від 05.05.2017 та вкитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05.07.2017, які відносяться до судових витрат та мають бути стягнуті з відповідача.
У зв`язку із наведеним, позивач звернувся до суд позовом про стягнення матеріальної шкоди та просив вирішити питання про судові витрати.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання, призначене на 30.04.2020 16:30 годину, сторони повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідач причини неявки суду не повідомив та відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
19.06.2017 о 08.30 годині відповідач ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2121», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Троїцькій в районі будинку № НОМЕР_2 , був не уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, при виникненні попереду перешкоди у вигляді пішохода ОСОБА_3 , не вжив заходів щодо безпечного об`їзду або зупинки транспортного засобу, в наслідок чого допустив наїзд на нього. Після наїзду на пішохода транспортний засіб відповідача продовжив рух, виїхавши на смугу для зустрічного руху та допустив зіткнення з рухаючим в зустрічному напрямку транспортним засобом автомобілем марки «TOYOTA Camry», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Жовтневого районного суму Миколаївської області від 19.04.2018 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 КУпАП.
Відповідно до висновку за звітом № 177-17 від 19.06.2017, складного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 на підставі звернення позивача ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди власникові автомобіля марки «TOYOTA Camry», номерний знак НОМЕР_3 , на дату дорожньо-транспортної пригоди 19.06.2017 становить 182912,41 грн.
Вказаний звіт підписаний сторонами без зауважень
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «ВУСО», до якої звернувся ОСОБА_1 із заявою про страхове відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (пункт 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)).
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Таким чином, оскільки потерпілий звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» і одержав страхове відшкодування з урахуванням встановлених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, що не спростовується наявними у справі доказами, але отриманого відшкодування недостатньо для повного покриття матеріальної шкоди, відповідно деліктне зобов`язання зберігається до виконання відповідачем, яким завдана шкода, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
За такого, оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення шляхом стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 109912,41 грн.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із 2500,00 грн. витрат понесених на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, що підтверджується рахунком № НОМЕР_4 від 05.05.2017 та квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 05.07.2017 № 0.0.800054485.1, а також 1099,12 грн. судового збору.
Так як позовні вимоги задоволено в повному розмірі, відповідно до статті 141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню на користь з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 109912,41 грн., а також 2500,00 грн. витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності та 1099,12 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Відомості про учасників справи:
позивач ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 30.04.2020.

Суддя І.В.Коваленко