РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/1094/20

провадження у справі № 2/0285/544/20

13 травня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі

головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новограді-Волинському

в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення місць загального користування будинку,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за централізоване опалення місць загального користування будинку за період 11.10.2017 року по 10.04.2018 року включно в сумі 1643,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є власником зазначеної квартири. У багатоквартирному будинку за вказаною адресою діє система централізованого опалення. Місця загального користування житлового будинку АДРЕСА_2 у період до 13.08.2018 року опалювалися централізовано. Квартира відповідача відключена від системи централізованого опалення будинку 11.02.2003 року. У порушення вимог нормативно-правових актів відповідач у період з 11.10.2017 року по 10.04.2018 року включно своєчасно не оплачувала послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, у результаті чого утворилась заборгованість в сумі 1643,59 грн. Відповідач на усні та письмові повідомлення не реагує, борг не сплачує. Відповідно до положень цивільного кодексу власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, а оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати спільно з іншими власниками квартир йього будуинку. Тому позивач, керуючись Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», просить стягнути борг у примусовому порядку.

В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В заяві представник позивача просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення.

Відповідач також надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнала повністю, заперечувала щодо задоволення позову. Також надала копію посвідчення, має 2-гу групу інвалідності загального захворювання (а.с.41-42).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою (а.с. 21).

Вказана квартира відключена від мережі централізованого опалення будинку, що підтверджується копією акту приймання виконаних робіт по відключенню від центрального опалення в окремому приміщенні в житловому багатоповерховому будинку від 11 лютого 2003 року (а.с.10).

Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення будинку АДРЕСА_2 , відповідачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

В період з 11.10.2017 року по 10.04.2018 року ОСОБА_1 оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не здійснювала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1643,59 грн. (а.с.8).

Незважаючи на неодноразові попередження про наявну заборгованість за отриману теплову енергію та необхідності її погашення, відповідач таку заборгованість не погашає (а.с. 22-23).

За змістом ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник квартири (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері даних послуг.

Відповідно до п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Методика встановлює порядок визначення витрат теплової енергії та опалення місць загального користування у багатоквартирних будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 24 цього Закону передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, якими, крім інших, є додержання вимог договору і нормативно-правових актів.

Окрім того, обов`язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплову енергію, випливає зі ст. 68 Житлового кодексу України.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні прав а та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання і часткова оплата боржником.

Нормами ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Крім того, оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, тобто, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2 групи (а.с. 41-42), тому судові витрати компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» (адреса місцезнаходження: вул. І. Франка, 15 а, м. Новоград-Волинський, Житомирська область ) заборгованість за централізоване опалення місць загального користування будинку в розмірі 1643 (одна тисяча шістсот сорок три) гривні 59 копійок за період з 11 жовтня 2017 року по 10 квітня 2018 року-включно.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 15.05.2020 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська