Справа № 420/1923/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Савенко Т.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» (далі за текстом - АКБ «Індустріалбанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та стягнути з відповідачів в рівних частках понесені витрати на сплату судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 27528,98 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом - 9193,00 грн; суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 15127,62; інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту - 3208,36 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач вказав, що між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником прав і обов`язків якого є АКБ «Індустріалбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 39640/31/к від 27 листопада 2012 року.

Відповідно до умов договору відповідач отримав шляхом зарахування коштів на картковий рахунок НСМЕП кредит на споживчі цілі в сумі 22000,00 грн. строком 36 місяців з фіксованою процентною ставкою - до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника, - 28% річних, після - до закінчення строку дії договору - 38% річних.

Також, за умовами кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язувався повертати кредит шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п. 2.3 договору, та /або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок готівкових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Кінцевий строк повернення кредиту - 27.11.2015.

Однак зобов`язання за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 виконані не були, тому позивач, вказуючи, що кредит видавався в інтересах сім`ї ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором просить солідарно з ОСОБА_1 стягнути з дружини відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачам надати суду та позивачу відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом трьох днів після отримання відзиву надати відповідь на відзив.

Після відкриття провадження у справі позивачем були надані додаткові пояснення щодо обґрунтування нарахування заборгованості по процентам, де вказує, що дана заборгованість нарахована відповідно до п. 4.3 кредитного договору як плата за користування кредитними коштами внаслідок порушення зобов`язання і ця умова кредитного договору відповідає вимогам ст. 625 ЦК України.

Також позивачем була надана заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідачі до суду не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщувались належним чином, причин неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, протягом встановленого строку відзивів на позовну заяву вони не надали.

За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов`язання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону.

Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником прав і обов`язків якого є АКБ «Індустріалбанк», та відповідачем ОСОБА_1 дійсно 27 листопада 2012 року було укладено кредитний договір № 39640/31/к, за умовами якого останній отримав на свій картковий рахунок кредит на споживчі цілі в сумі 22000,00 грн. строком 36 місяців з фіксованою процентною ставкою - до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника, - 28% річних, після - до закінчення строку дії договору - 38% річних.

Також, за умовами кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язувався повертати кредит шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п. 2.3 договору, та /або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок готівкових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Кінцевий строк повернення кредиту - 27.11.2015.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.3. кредитного договору сторони обумовили, що проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п. 1.4. договору та 5 (п`ять) процентів річних.

Із довідок, виписок по рахунку, таблиць руху коштів по рахункам для обліку заборгованості по кредиту та відсоткам вбачається, що відповідач ОСОБА_1 виконував свої зобов`язання за кредитним договором до 16 жовтня 2014 року, однак після цієї дати їх виконувати перестав, що свідчить про порушення ним умов укладеного кредитного договору щодо повернення кредитних коштів позичальнику.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що станом на 18.10.2018 у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем виникала заборгованість в загальній сумі 27528,98 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом - 9193,00 грн; суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 15127,62; інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту - 3208,36 грн.

Застосовуючи наведені вище норми закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 вказаної заборгованості.

Також підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення цієї заборгованості в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_2 з огляду на таке.

Відповідно до змісту статті 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби.

За приписами частини першої статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 540 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1,2 ст. 543 ЦК).

Копією свідоцтва про шлюб відповідачів підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 на час укладення відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору була дружиною останнього.

Із заяви-анкети позичальника, заповненої 27.11.2012 відповідачем ОСОБА_1 , вбачається, що метою отримання кредиту був ремонт.

Отримані за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти, на отримання яких давала свою письмову згоду відповідач ОСОБА_2 , згідно вимог статті 60 СК України стали об`єктом спільної сумісної власності сім`ї ОСОБА_3 .

Наведене підтверджує доводи позивача, що вказаний вище кредитний договір, який був укладений відповідачем ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, оскільки отримані кошти були витрачені на її потреби, породжує обов`язок щодо повернення кредиту й для другого подружжя, а саме для відповідача ОСОБА_2 .

За таких обставин, враховуючи, що відповідачі відзиви на позов не надали, суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 в солідарному порядку з відповідачем ОСОБА_1 , тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги на користь позивача задоволені у повному обсязі, а отже, в такому разі, з відповідачів на користь банку в рівних частках слід стягнути судовий збір, сплачений останнім під час звернення з цим позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 , на користь публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», що знаходиться за адресою: 01133, м Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, , заборгованість за кредитним договором № 39640/31/к від 27.11.2012 в загальній сумі 27528,98 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 , на користь публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», що знаходиться за адресою: 01133, м Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, , судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку визначеному ст. 273 ЦПК України, та може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, але не пізніше строку завершення карантину.

Головуючий: Є.О. Соболєв