Справа № 138/1044/20
Провадження №:2-о/138/47/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Холодової Т.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Коняги В.А.,

представника заявника адвоката Пограничного А.М.,

особи, яка діє від імені заінтересованої особи Скляра О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2020 ОСОБА_2 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 12.05.1986 по 18.02.1992 постійно проживав на території України в АДРЕСА_2. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Туреччина, однак підготував зобов`язання про припинення громадянства Республіки Туреччина, на даний час проживає в м. Могилеві-Подільському Вінницької області і має намір набути громадянство України. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянство України може набути, зокрема, особа, яка до 24.08.1991 постійно проживала на території України. Як роз`яснили заявнику в Державній міграційній службі факт такого проживання можливо підтвердити лише відповідним рішенням суду. Заявник зазначає, що дійсно в період з 12.05.1986 по 18.02.1992 постійно проживав на території України в АДРЕСА_2, що підтверджується відповідними документами, а тому просить суд встановити даний факт, що має для заявника юридичне значення, з метою можливості звернення до Державної міграційної служби України у Вінницькій області з метою отримання громадянства України.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 05.05.2020.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Пограничний А.М. заяву підтримав повністю, просив заяву задовольнити з підстав, викладених у ній. Зазначив, що заявник народився у Туреччині і є громадянином даної країни. На даний час ОСОБА_2 проживає на території України та має намір отримати громадянство України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України». З цією метою заявник в усному порядку звертався до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, де йому роз`яснено, що факт проживання на території України можливо встановити лише рішенням суду. Щодо відзиву заінтересованої особи адвокат зазначив, що виписка з домової книги та довідка про зареєстроване місце проживання є належними та достатніми доказами, які підтверджують факт проживання ОСОБА_2 на території України.

У судовому засіданні Скляр О.В. , який діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, заперечував проти задоволення заяви. Вважає, що факт проживання ОСОБА_2 на території України не може підтверджуватися випискою з домової книги та довідкою за підписом голови сільської ради, який у 1986-1992 роках навряд чи обіймав посаду сільського голови. На думку особи, яка діє від імені заінтересованої особи, заявник мав надати докази того де він навчався в період з 1986 року по 1992 рік, чим займався, де працював. Саме такі докази могли б підтверджувати факт проживання заявника в Україні. Вважає, що так як в домовій книзі вказано, що ОСОБА_2 на момент реєстрації в АДРЕСА_2 був особою, яка навчається, то його реєстрація за вказаною адресою була лише формальністюта не свідчить про фактичне проживання заявника на території України. Також посилався як на заперечення проти задоволення заяви на ті обставини, що ОСОБА_2 29.08.1982 отримав паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Красносельським РВВС Подольського району Московської області

Заслухавши пояснення представника заявника, думку особи, яка діє від імені заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Туреччина. Вказане підтверджується копією паспорта серії та номер НОМЕР_2 та його офіційним перекладом (а.с. 3-4), а також копією посвідчення особи серії НОМЕР_3 та його офіційним перекладом (а.с. 5-6).

Як вбачається із зобов`язання припинити іноземне громадянство (а.с. 7), ОСОБА_2 має намір отримати громадянство України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України може бути набуто за територіальним походженням.

Частина 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006), дає право особі, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", набути громадянства України за територіальним походженням. Для оформлення набуття громадянства необхідно подати документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначеній території.

Тобто встановлення факту того, що заявник станом на 24.08.1991 проживав на території України, має для ОСОБА_2 юридичне значення. При цьому п. 44 вказаного вище Порядку документом, який підтверджує факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991, визначає відповідне судове рішення про встановлення такого факту.

Факт того, що ОСОБА_2 станом на 24.08.1991 проживав на території України підтверджується випискою з домової книги, згідно з якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.05.1986 прибув з м. Вінниці, був взятий на реєстраційний облік в АДРЕСА_2 і знятий з обліку 18.02.1992 (а.с. 9-12). Також факт проживання ОСОБА_2 станом на 24.08.1991 на території України за вказаним вище зареєстрованим місцем проживання підтверджується довідкою Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області № 167 від 05.03.2020 (а.с. 8).

Оцінюючи дані докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд не вбачає підстав вважати їх неналежними, недопустимими та недостатніми доказами.

Так, інформація, що міститься в даних документах, має безпосереднє відношення до обставин, які доводить у судовому засіданні представник заявника. Також суд не має підстав вважати, що дані докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Як вбачається зі змісту документів, виписка з домової книги містить інформацію, яка безпосередньо була внесена в 1986 році, а довідка сформована на підставі архівних документів. Відтак суд вважає, що сільський голова, який видав таку довідку, не зобов`язаний особисто бути поінформованим про те, чи проживав ОСОБА_2 станом на 24.08.1991 на території України, а лише посвідчує факт достовірності даних, зазначених у довідці.

Також відповідно до п. 22 Положення про паспортну систему СРСР, яке діяло на момент зміни місця проживання ОСОБА_2 у 1986 році, громадяни реєструються за місцем проживання. Вказане свідчить, що реєстрація ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 не була формальністю, а могла бути здійснена лише у разі дійсної зміни місця проживання ОСОБА_2 та за місцем проживання особи. Крім цього, за даною адресою заявник зареєструвався після прибуття з м. Вінниці, що також свідчить і про його проживання на території України ще до вказаного періоду. Вказане також спростовує посилання особи, яка діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, що достатніми та належними доказами на підтвердження факту проживання заявника на території України можуть бути лише документи, які б підтверджували його навчання чи працевлаштування на території України.

Крім цього, суд відхиляє посилання особи, яка діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про те, що ОСОБА_2 не міг проживати за вказаною вище адресою, так як зазначений у домовій книзі, як особа, яка навчається і з тих підстав, що дані обставини не є взаємовиключними і не спростовують доводів заявника.

Також відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, а реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Викладені вище обставини в сукупності спростовують посилання представника особи, яка діє від імені заінтересованої особи про те, що ОСОБА_2 за адресою, вказаною у виписці з домової книги та довідці був лише формально зареєстрований, що такі докази не свідчать про проживання заявника на території України, а також що сільський голова не мав повноважень на видачу довідок, в яких би зазначалось місце проживання особи.

Посилання особи, яка діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, на ті обставини, що ОСОБА_2 29.08.1982 отримав паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Красносельським РВВС Подольського району Московської області, суд відхиляє з тих підстав, що такі обставини не мають правового значення для встановлення факту проживання особи на території України та не спростовують його.

Щодо достатності вказаних доказів, то суд оцінює усі докази в сукупності та вважає, що надані суду та досліджені у судовому засіданні докази дають змогу дійти висновку про наявність факту, який просить встановити заявник.

Враховуючи зібрані в судовому засіданні докази, а також беручи до уваги те, що від встановлення даного юридичного факту залежить реалізація заявником свого права на звернення до відповідного органу з метою отримання громадянства України, а іншого порядку встановлення даного факту законом не передбачено, суд вважає, що заявником доведено факт, що ОСОБА_2 в період з 12.05.1986 по 18.02.1992 постійно проживав на території України в АДРЕСА_2, а відтак заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 6, 8 Закону України «Про громадянство України», ст. 76-81, 89, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 273, 315 ч. 2, 319, п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення»ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 12 травня 1986 року по 18 лютого 1992 року постійно проживав на території України в селі Козинці Липовецького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Заявник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник заявника: адвокат Пограничний Артур Михайлович, місце перебування: АДРЕСА_3.

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37836770.

Суддя: Т.Ю. Холодова

Повне судове рішення складене 07.05.2020.