ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/3426/19

провадження № 22-ц/4809/655/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Кіселика С. А., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 року у складі головуючого судді Варакіної Н. Б.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 64000,00 грн, моральної шкоди - 50000,00 грн, що була завдана внаслідок своєного малолітнім сином відповідача кримінального правопорушення, та судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що малолітнім ОСОБА_3 , законним представником якого є його мати ОСОБА_1 , вчинено таємне викрадення з квартири позивача золотих виробів на загальну суму 95017,77 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2019 встановлений факт вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері.

Частина виробів була повернута відповідачем, а інша частина золотих виробів не повернута, а саме:

1. Золотий браслет, 585 проби, вагою 17 г, вартістю 17 000 грн;

2. Золотий хрестик, 585 проби, вагою 5 г, вартістю 5 000 грн;

3. Золотий хрестик, 585 проби, вагою 0,9 г, вартістю 1 000 грн;

4. Золотий ланцюг, 585 проби, вагою 13 г, вартістю 13 000 грн;

5. Золотий ланцюг, 585 проби, вагою 8 г, вартістю 8 000 грн;

6. Золотий ланцюг, 585 проби, вагою 3 г, вартістю 3 000 грн;

7. Золотий ланцюг, 585 проби, вагою 3 г, вартістю 3 000 грн;

8. Одна пара золотих сережок, 585 проби, вагою 4 г, вартістю 4 000 грн;

9. Одна золота сережка, 585 проби, вагою 3 г, вартістю 3 000 грн;

10. Золотий кулон, 585 проби, вагою 3 г, у вигляді Ейфелевої вежі, вартістю 3 000 грн;

11. Золотий кулон, 585 проби, вагою 1 г, у вигляді листка, вартістю 1 000 грн;

12. Золота каблучка, 585 проби, вагою 3 г, вартістю 3 000 грн;

13.Два срібних хрестика, 925 проби, вагою по 2 г кожний;

Всього не повернуто золотих виробів на загальну суму 64 000 грн, вартість яких позивач просила стягнути з відповідача.

Також вказувала, що в результаті кримінального правопорушення втратила своє майно, це негативно вплинуло на її життя, потребувало додаткових зусиль для його організації. Нервові переживання, моральний дискомфорт, які перенесла у зв`язку з крадіжкою майна, позначились на її стані здоров', що призвело до необхідності двічі перебувати на стаціонарному лікуванні у лікарні, оскільки існувала загроза викидня. Що також позначилось на майновому стані оскільки була вимушена витрачати кошти для придбання медикаментів під час перебування на лікуванні. Заяви матері неповнолітнього злочинця, з приводу того що вона не має наміру повертати майно та відшкодовувати шкоду, пригнічували психічний стан. Відчуття безвихідності і відчаю від неможливості швидко відновити майновий стан, посилювали моральні страждання. Це потягло за собою порушення сну, втрати нормального способу життя, а відтак вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 45 761,65 грн, у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 5 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18 238,35 грн матеріальної шкоди та 45 000 грн моральної шкоди відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна шкода завдана злочином і знайшла своє підтвердження на суму 45 761,65 грн, щодо моральної шкоди, з урахуванням обставин справи, розумності, виваженості та справедливості, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 5000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Дійсно в жовтні 2016 року був неприємний випадок, її син ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч. 3 ст.185 КК України, взяв без дозволу з квартири ОСОБА_2 ювелірні прикраси, які позивач добровільно повернула, і з переліком викраденого, який зазначає позивач, не погоджується.

Син розповідав їй, що з квартири взяв тільки ті прикраси, які були добровільно повернуті позивачці.

Вважає, що позивач не надала належних доказів суду про те, що в неї була така кількість ювелірних виробів, оскільки після цього інциденту між ними склалися неприязні відносини, позивач погрожувала.

Заперечує проти стягнення на користь позивача 5 000 грн моральної шкоди, оскільки ці вимоги безпідставні.

Звертає увагу, що прикраси в ОСОБА_2 пропали в жовтні місяці 2016 року, а згідно довідки з мед закладу, яку вона надала суду на підтвердження моральної шкоди, вона перебувала на лікуванні у вересні та жовтні 2017 року.

Не вважає можливим посилатись на висновок товарознавчої експертизи №386 від 26.09.2017 року, згідно якого ювелірні прикраси оцінювалися зі слів ОСОБА_2 , де вказувалось про вагу виробу, хоча є сумнів щодо кількості викраденого.

ОСОБА_2 надавала на огляд суду копії чеків про купівлю-продажу прикрас (картку на знижки), які не є іменними, проте суд узяв їх до уваги, чим на думку відповідача порушив норми процесуального та матеріального права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2019 року застосовано до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_1 строком на два роки (а.с.18-20).

Судом установлено, що неповнолітній ОСОБА_3 який не досяг віку кримінальної відповідальності, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що завдала значної шкоди потерпілому, за таких обставин:

У жовтні 2016 року, у другій половині дня, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшли в гості до свого товариша неповнолітнього ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи в спальній кімнаті зазначеної квартири, ОСОБА_3 на полиці у шафі побачив ювелірні прикраси.

В цей момент у нього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, користуючись тим, що його ніхто не бачить, таємно, викрав ювелірні прикраси, які належать ОСОБА_2 , а саме:

- золотий браслет, 585 проби, вагою 17 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 12137,15 грн.;

- золотий хрестик, 585 проби, вагою 5 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 3659,75 грн.;

- золотий ланцюг, 585 проби, вагою 13 г, в кількості 2 штук, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 9281,35 грн., загальною вартістю 18 562,7 грн.;

- золотий хрестик, 585 проби, вагою 5 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 3569,75 грн.;

- золотий хрестик, 585 проби, вагою 6 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 4283,70 грн.;

- золотий хрестик, 585 проби, вагою 4 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 2855,80 грн.;

- золотий браслет, 585 проби, вагою 8,99 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 6418,41 грн.;

- одна пара золотих сережок, 585 проби, загальною вагою 4 г, вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 2855,80 грн.;

- одна золота сережка, 585 проби, вагою 3 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 2141,85 грн.;

- золотий кулон, 585 проби, вагою 3 г, у вигляді Ейфелевої вежі, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 2141,85 грн.;

- золотий кулон, 585 проби, вагою 2 г, у вигляді ікони, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 1427,90 грн.;

- золотий ланцюг, 585 проби, вагою 8 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 5711,60 грн.;

- золота каблучка, 585 проби, вагою 3 г, в кількості 2 штук, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 2141,85 грн., загальною вартістю 4283,7 грн.;

- золотий кулон, 585 проби, вагою 1 г, у вигляді листка, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 713,95 грн.;

- золотий ланцюг, 585 проби, вагою 3 г, в кількості 2 штук, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 2141,85 грн., загальною вартістю 4283,7 грн.;

- золотий хрестик, 585 проби, вагою 0,9 г, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 року, становить 642,56 грн.;

- золотий браслет, 585 проби, вагою 9 г, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 386 від 26.09.2017 року, становить 5354,64 грн.;

- золота каблучка, 585 проби, вагою 2,5 г, в кількості 6 штук, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 386 від 26.09.2017 року, становить 1487,40 грн. за штуку, загальною вартістю 8924,40 грн.;

- золота каблучка, 585 проби, вагою 2 г, в кількості 4 штук, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 386 від 26.09.2017 року, становить 1189,92 грн. за штуку, загальною вартістю 4759,68 грн.;

- срібний ланцюг, 925 проби, вагою 14 г, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 386 від 26.09.2017 року, становить 175,84 грн.;

- одна пара срібних сережок, 925 проби, загальною вагою 5 г, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 386 від 26.09.2017 року, становить 62,80 грн;

- срібний хрестик, 925 проби, вагою 2 г, в кількості 2 штуки, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 386 від 26.09.2017 року, становить 25,12 грн. за штуку, загальною вартістю 50,24 грн.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_2 матеріальних збитків на загальну суму 95 017,77 грн.

Встановлено, що частину ювелірних виробів повернуто потерпілій - позивачу, що не заперечується відповідачем, проте частина викраденого повернута не була.

У матеріалах справи наявні два висновки експертизи про варість викраденого майна позивача.

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 386 від 26.09.2017, якою визначено вартість викрадених ювелірних виробів та монет, зазначено, що вартість ювелірних виробів як металобрухту складає 19 327,60 грн, об`єктом дослідження були: браслет з металу золотого кольору 585 проби, вагою 9 г - 1 шт.; ланцюжок з металу білого кольору 925 пр, вагою 14 г - 1 шт.; сережки з металу білого кольору 925 пр, загальною вагою 5 гр, 1 пара; хрест - підвіс з металу білого кольору 925 пр, вагою 2 г - 2 шт.; каблучка з металу жовтого кольору 585 пр., вагою 2,5 г - 6 шт.; каблучка з металу жовтого кольору 585 пр., загальною вагою 2 г - 4 шт. (а.с.17).

Згідно копії висновку судової товарознавчої експертизи № 206 від 10.08.2017 ринкова вартість не представлених на експертизу об`єктів може складати в загальній сумі 65 604,87 грн, а саме: золотого браслету, 585 проби, вагою 17 г, вартість може складати 12 137,15 грн; золотого хрестика, 585 проби, вагою 5 г, вартість може складати 3569,75 грн; золотого хрестика, 585 проби, вагою 13 г, вартість може складати 9281,35 грн; золотого хрестика, 585 проби, вагою 5 г, вартість може складати 3569,75 грн.; золотого хрестика, 585 проби, вагою 6 г, вартість може складати 4283,70 грн; золотого хрестика, 585 проби, вагою 4 г, вартість може складати 2855,80 грн; золотого браслету, 585 проби, вагою 8,99 г, вартість може складати 6418,41 грн; однієї пари золотих сережок, 585 проби, вагою 4 г, вартість може складати 2855,80 грн; однієї золотої сережки, 585 проби, вагою 3 г, вартість може складати 2141,85 грн; золотого кулону, 585 проби, вагою 3 г, у вигляді Ейфелової вежі, вартість може складати 2141,85 грн; золотого кулону, 585 проби, вагою 2 г, у вигляді ікони, вартість може складати 2141,85 грн; золотого ланцюжка, 585 проби, вагою 8 г, вартість може складати 5711,60 грн; золотої каблучки, 585 проби, вагою 3 г, вартість може складати 2141,85 грн; золотого кулону, 585 проби, вагою 1 г, у вигляді листка, вартість може складати 713,95 грн; золотого ланцюжка, 585 проби, вагою 3 г, вартість може складати 2141,85 грн; золотого хрестика, 585 проби, вагою 0,9 г, вартість може складати 642,56 грн; золотого ланцюжка, 585 проби, вагою 5 г, вартість може складати 3569,75 грн.

Визначити ринкову вартість не пред`явлених на експертизу деяких об`єктів, а саме: срібного ланцюжка 925 проби вагою 14 г, золотого кулону у вигляді сердечка, оздобленого камінням, 585 проби вагою 1,5 г, однієї пари сережок 925 проби вагою 5 г, срібного хрестика 925 проби вагою 2 г, не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю можливості безпосередньо оглянути об`єкт дослідження та не наданням проведеного фізико-хімічного дослідження по даним виробам (а.с. 11-16).

Відповідач не надала жодних доказів про кількість і вартість виробів і монет із дорогоцінних металів, які були нею повернуті потерпілій з переліку тих, що були викрадені її малолітнім сином.

Суд першої інстанції, враховуючи висновки вказаних експертиз, а також визнані позивачем обставини щодо повернення частини викрадених ювелірних виробів, визначив вартість не повернутих відповідачем ювелірних виробів в сумі 45 761,65 грн.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з положеннями ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Вказані положення є загальними щодо відшкодування шкоди. Разом тим, правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої малолітньою особою регулюються спеціальними нормами ЦК України.

Так, згідно ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров`я чи іншого закладу, що зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов`язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Якщо малолітня особа перебувала в закладі, який за законом здійснює щодо неї функції опікуна, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану нею, якщо не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобов`язані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобов`язані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Обов`язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов`язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров`ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Наявність такого роду травми сама по собі свідчить про наявність як фізичних, так і душевних страждань. Останні зокрема полягають у порушенні звичайного ритму життя позивача.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2019 року, яка залишена без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.03.2019 року, встановлено, що малолітнім ОСОБА_3 викрадені з квартири ОСОБА_2 належні їй ювелірні вироби на загальну суму 95 017,77 грн, частина з яких повернута його матір`ю - ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених обставин, наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів, суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального і процесуального права дійшов обгрунтованого висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню у відшкодування 45 761,65 грн майнової шкоди, яка завдана злочином, розмір якої підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, висновками експертиз № 206 (а.с.15-16) № 386 (а.с.17).

Крім того, оцінюючи моральну шкоду в сумі 5 000 грн судом було дотримано вказані вимоги закону, виходячи із заявлених позовних вимог і міри відповідальності відповідача, як матері дитини, яка завдала шкоди, визначеної судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив і дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам, встановивши причинно-наслідковий зв`язок між винними та протиправними діями малолітньої особи ОСОБА_3 , заподіяння ним шкоди, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з урахуванням того, що позовні вимоги пред`явлені до матері малолітньої особи і визначаючи, що основний обов`язок по вихованню дитини покладається саме на батьків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів у справі, підстави для якої відповідно до ст. 367 ЦПК України відсутні.

Відповідач не надала належних і допустимих доказів щодо вартості викраденого і не повернутого потерпілій від злочину ОСОБА_2 майна, не спростувала визначену в ході розгляду кримінальної та цивільної справ вартість втраченого позивачем майна.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову про відшкодування шкоди не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

З урахуванням вимог ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

С. А. Кіселик

С. І. Мурашко