Провадження № 2/641/84/2020 Справа № 641/2910/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Чайка І.В.,

за участю секретаря Дрокіної С.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 641/2910/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що 21 грудня 2016 року приблизно о 18:00 годині на підставі довіреності ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ -2101 , державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , та рухався зі сторони АДРЕСА_1 , де порушив вимоги п. 18.1 ПДР і скоїв наїзд на позивача, на пішоходному переході (зебра), чим спричинив останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримав закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку , закритої рани лобової області , закритого подвійного перелому обох кісток правої гомілки із зсувом. На своє лікування позивач витратив 14288,67 грн. Крім того позивач вказує на те , що він є інвалідом ветераном війни 2 групи. Мешкає позивач один , тому в наслідок спричинених дорожньо-транспортною пригодою тілесних ушкоджень , потребував сторонньої допомоги , для якої наймав людей , які допомагали йому по господарству та здійснювали за ним належний догляд, на що були понесені витрати в розмірі 29000 грн.. Окрім матеріальних збитків позивачу була заподіяна моральна шкода. ОСОБА_4 , є особою похилого віку , в результаті ДТП , яке сталось з вини ОСОБА_2 , позивач втратив повністю своє здоров`я ,та постійно прикутий до ліжка , і в такому безпорадному стані залишиться на все життя , в зв`язку з чим його переслідує морально психологічний стрес , він постійно нервує, від чого кілька разів на добу підіймається кров`яний тиск , що також потребує додаткових грошових витрат, на придбання ліків. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 100 000 грн. Оскільки автомобіль був застрахований в АО «СК «Альфа-Гарант» , позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та АО «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 43288,67 грн. , та заподіяну моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою суду від 31.05.2018 року позовну заяву було залишено без руху , та надано позивачу термін для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 25.06.2018 року позовну заяву визнано не поданою , та повернуто позивачу.

31.07.2018 року від позивача до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 25.06.2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.09.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова ,від 25.06.2018 року скасовано , справу направлено до того ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження , та призначено справу в підготовче засідання.

04.10.2018 року до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву , в якому відповідач заперечувала проти позову посилаючись на те ,що вона є не належним відповідачем по справі , в зв`язку з тим , що приблизно в 2007 році , до неї звернувся ОСОБА_2 з бажанням придбати належний автомобіль ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_1 . Неодноразово ОСОБА_3 пропонувала ОСОБА_2 укласти договір купівлі-продажу , однак останній ухилявся від його укладення. В зв`язку з тим , що грошова сума за автомобіль була їй сплачена , то вона не наполягала на укладені нотаріально засвідченого договору , а лише обмежилась наданням ОСОБА_2 довіреності з правом відчуження вказаного автомобіля. Також у відзиві зазначено що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не перебувають у трудових відносинах , а тому це теж не може слугувати підставою стягнення з неї завданої шкоди. Крім того автомобіль ВАЗ -2101 , державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований у страховій компанії «Альфа-Гарант» . Поліс обов`язкової цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) захищає не автомобіль , він захищає інших учасників дорожнього руху ,яким може бути завдано шкоду. Поліс ОСЦПВВНТЗ компенсує збиток , який водій авто заподіяв життю , здоров`ю та майну інших учасників руху . Тобто , відповідно до договору страхування , водій та автовласник звільняється від цивільної відповідальності за шкоду завдану третім особам в межах застрахованої суми.

09.10.2018 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову , шляхом накладення арешту на автомобіль та на майно , яке належить відповідачам.

Ухвалою суду від 10.10.2018 року у задоволені заяви ОСОБА_4 було відмовлено.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі строком на 30 днів.

06.11.2018 року від ТДВ СК «Альфа-Гарант» до суду надійшов відзив на позовну заяву , в якому відповідач заперечував проти позову , вважають його необгрунтованим , та не підтвердженим належними доказами, так як позивач навіть не звертався до страхової компанії для написання відповідної заяви для отримання страхового відшкодування, як це передбачено ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» . Щодо заявлених вимог на лікування відповідач зазначив те , що позивачем не надано жодних документальних підтверджень з закладів охорони здоров`я про необхідності придбання вказаних ліків , тобто не обгрунтований причинно наслідковий зв`язок між наданими копіями чеків і завданним ушкодженням здоров`я у ДТП. Також відповідач посилався на необгрунтованість вимог позивача , щодо витрат на сторонню допомогу в розмірі 29000 грн., на яку навіть не надано чеків . Не надано підтверджень того , хто здійснював піклування , на якій підставі , за призначенням якого лікаря. Відповідач вказує на те , що відшкодування страховою компанією моральної шкоди прямо залежить від відшкодування витрат на лікування потерпілого. Так як на даний час відсутні будь-які підстави для виплати позивачу страхового відшкодування , за шкоду заподіяну здоров`ю , то відповідно і нема від чого рахувати 5% моральної шкоди.

29.11.2018 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву , в якому він зазначив , що долучені до позовної заяви докази витрат на медичну допомогу , а також витрати на проїзд не підтверджують , що ліки , які вказані в чеках значаться в листі лікарняних призначень, продукти харчування , зазначені в чеках , призначені лікарем-дієтологом, косметичні та інші засоби особистої гігієни , які зазначені в чеках , пов`язані з ДТП. Відповідач вказує на те , що позивач є інвалідом з 05.12.1996 року і ця інвалідність жодним чином не стосується дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 21.12.2016 року. Між ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За цим полісом страховим випадком є подія , внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП. , та встановлено ліміт відповідальності за шкоду , заподіяну життю та здоров`ю 200 000 грн. , та за шкоду майну 100 000 грн. Таким чином відповідач вважає , що оскільки вимоги позивача складають матеріальну шкоду в розмірі 43288,67 грн. , моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. , страхової суми цілком достатньо для відшкодування збитків позивачу. Крім цього відповідач ОСОБА_2 зазначив , що на адресу позивача ним були направлені грошові кошти , в рахунок добровільного відшкодування шкоди.

14.12.2018 року ухвалою суду , за клопотанням ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» розгляд справи призначено в режимі відеоконференції , та доручено Печерському районному суду м. Києва забезпечити її проведення.

Ухвалою суду від 11.04.2019 року було визнано явку представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» обов`язковою .

Ухвалою суду від 16.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.06.2019 року було доручено Деснянському районному суду м. Києва забезпечення проведення відеоконференції для участі у розгляді справи представника ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Ухвалою суду від 22.07.2019 року було визнано явку представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» обов`язковою.

Ухвалою суду від 03.10.2020 року було доручено Господарському суду м. Києва забезпечення проведення відеоконференції для участі у розгляді справи представника ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

В судове засідання позивач не з`явився ,надав до суду заяву , в якій просив розглядати справу за його відсутністю.

Представник позивача в судовому засідання підтримала позов , та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи викладені у відзиві підтримала , вважала себе не належним відповідачем , та просила відмовити в задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував в повному обсязі , доводи викладені у відзиві підтримав.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» , приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції , підтримав раніше надані письмові пояснення , та доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін по справі , перевіривши наведені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Приписами ч.ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2017 року , ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України , та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом , на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_2 звільнено від покарання.

Вироком встановлено , що ОСОБА_2 , 21 грудня 2016 року о 18 годині 00 хвилин, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101» держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , рухався по проспекту Л. Ландау АДРЕСА_2 . Харкова зі сторони вулиці АДРЕСА_1 у напрямку вулиці Олімпійської зі швидкістю 50 км/год. Під час руху, в районі будинку 6 за вищевказаною адресою , ОСОБА_2 грубо порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими : «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи , повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який рухався по пішохідному переходу (зебрі) зліва-направо по ходу руху автомобіля «ВАЗ-2101» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, згідно висновку автотехнічної експертизи № 21/17 від 17.01.2017, виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ - НОМЕР_2 » державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, у вигляді темного часу доби, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість до повної зупинки, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , який рухався по пішохідному переходу (зебрі) зліва направо по руху автомобіля «ВАЗ- 2101», де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Зі страхового поліса №АЕ/9541794 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , вбачається що автомобіль ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» , строк дії поліса з 03.06.2016 року по 02.06.2017 року включно , страхова сума за шкоду заподіяну життю складає 200 000 грн., франшиза 20000 грн.

Як вбачається з медичної картки стаціонарного хворого № НОМЕР_3 , ОСОБА_4 був доставлений 21.12.2018 року до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» з закритою черепно-мозковою травмою , струс мозку, закритої рани голови , подвійним переломом зі зміщенням кісток правої гомілки .

Відповідно до листа призначень позивачу були прописані медичні препарати , на придбання яких ОСОБА_4 витратив 14256,64 грн. , що підтверджується наданими фіскальними чеками, та довідкою лікаря.

Суд не може погодитись з позовними вимогами , щодо стягнення коштів на сторонню допомогу в розмірі 29000 грн , тому що доказів того , що ОСОБА_4 потребував цієї допомоги , та її вартості , суду не надані.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1195 ЦК України відшкодуванню потерпілому підлягають витрати на придбання ліків.

Таким чином , судом встановлено , що позивач поніс у зв`язку з ДТП матеріальні витрати в розмірі 14256,64 грн.

Щодо вимог позивача ОСОБА_4 про солідарне стягнення спричиненої шкоди із ОСОБА_2 , ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гаран» та ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Норма ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду , оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Так, згідно зазначеного пункту , якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху України).

Враховуючи , що ДТП сталося на справному транспортному засобі , та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2017 року , встановлена вина відповідача ОСОБА_2 в ДТП , то суд вважає , що ОСОБА_3 не може нести відповідальність за спричинену ОСОБА_4 шкоду.

Суд не погоджується з запереченням страхової компанії , щодо неможливості покладення на них обов`язку , про відшкодування спричиненої шкоди внаслідок не звернення позивача до ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гаран» у встановлений Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » строк , з наступних підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19), від висновків якої вважала за необхідне відступити колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

В наслідок дорожньо транспортної пригоди яка сталась 21.12.2016 року , з вини ОСОБА_2 , 22.12.2016 року була порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 286 КК України , в рамках цієї кримінальної справи на досудовому розслідуванні ОСОБА_4 був поданий цивільний позов. До Комінтернівського районного суду м. Харкова , вказане кримінальне провадження надійшло 03.02.2017 року.

З поліса № АЕ/9541794 від 02.06.2016 року , вбачається , що автомобіль ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований в ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант».

З наданих відповідачем ОСОБА_2 копій квитанцій , вбачається , що він відшкодував ОСОБА_4 суму франшизи в розмірі 2422 грн. (т.1 а.с.140-143)

Виходячи з вищезазначеного , та враховуючи ліміт встановлений полісом № АЕ/9541794 від 02.06.2016 року суд приходить до висновку про стягнення з ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гаран» суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 14256,64 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

За ст. 26-1, 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи з того , що ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми , струс головного мозку , забитої рани лобової області , закритого подвійного перелому обох кісток правої гомілки з зсувом , що спричинило біль та страждання , що виражається у постійному нервуванні , порушені нормального способу життя , доказів того що він прикутий до ліжка суду не надано , тому суд приходить до висновку про стягнення з ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гаран» та відповідача ОСОБА_2 , як винуватої особи в ДТП моральної шкоди в розмірі по 10000 грн. з кожного.

При стягненні моральної шкоди суд враховує матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 , що на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом , а також його рідна мати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також є інвалідом, та ту обставину що позивач під час ДТП знаходився у стані алкогольного сп`яніння , що підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого, з алкоголем в крові 0,618 промілле (т. 2 а.с.77)

Крім того позивач визнаний інвалідом 2 групи , з 05.12.1996 року та його інвалідність , не пов`язана з данним ДТП.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути зі ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальну шкоду в розмірі 14256 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень , 64 копійки , та моральну шкоду в розмірі 10000 (десть тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір на користь держави в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути зі ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір на користь держави в розмірі 1408 (тисяча чотириста вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі :

Позивач - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса : АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса : АДРЕСА_4

Відповідач : ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» , адреса : м. Київ , вул. Лесі Українки 26.

Відповідач : ОСОБА_3 адреса : АДРЕСА_5

Повний текст рішення по справі складено 25 травня 2020 року.

Суддя: І. В. Чайка