КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7333/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Романцовою Тетяною Володимирівною , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Майбоженко А.М.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто", заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому документі,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року задоволено заяву ТОВ "Авто Просто", виправлено описку, допущену судом у виконавчому листі, виданому Оболонським районним судом міста Києва 09 червня 2016 року у цивільній справі №756/11469/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ "Авто Просто" заборгованості за угодою від 29 листопада 2011 року №379994, а саме зазначити дату народження боржника ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з постановленою ухвалою, Романцовою Т.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не враховано його заперечень стосовно відсутності необхідності внесення виправлень у виконавчий документ. Так, вказує, що стягувач посилався на невідповідність виконавчого документа вимогам пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із чим такий неодноразово повертався, проте це не відповідає фактичним обставинам, оскільки виконавче провадження двічі відкривалось та виконавчий документ двічі повертався з інших причин: на підставі пункту 7 статті 37 Закону внаслідок не виявлення боржника чи транспортних засобів; на підставі пункту 2 статті 7 Закону внаслідок відсутності майна боржника.

Зазначає, що відсутність у виконавчому документі інформації про дату народження боржника не є підставою для його повернення, оскільки виконавець вправі отримувати необхідну інформацію самостійно.

Вказує, що в резолютивній частині рішення, що зазначається у виконавчому листі, вказується про солідарне стягнення, проте постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині вимог до ОСОБА_1 , а відтак виконавчий лист не підлягає виконанню.

Також посилається на те, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ "Авто Просто" проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_1 - адвокат Романцова Т.В. направила заяву про розгляд справи за відсутності скаржника та його представника.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи убачається, що 31 березня 2016 року Оболонським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ "Авто Просто" суми боргу, вирішено питання про стягнення 1463,41 грн. судового збору з кожного.

На виконання рішення суду видано чотири виконавчі листи.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення суми боргу з ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Постановою державного виконавця Святошинського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві від 16 березня 2017 року виконавче провадження №52530187 відносно ОСОБА_1 про стягнення 1463,41 грн. закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із ухваленим 21 лютого 2017 року рішенням Апеляційного суду міста Києва.

Постановою Верховного Суду у складі першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення суми боргу та судових витрат з ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині заочне рішення від 31 березня 2016 року залишено без змін.

В березні 2019 року ТОВ "Авто Просто" звернулось до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі щодо стягнення суми боргу ОСОБА_3 в частині зазначення її дати народження.

Заява обґрунтована тим, що стягувач неодноразово звертався із заявами про відкриття виконавчого провадження проте виконавчий документ повертався.

Як убачається з виконавчого листа щодо стягнення суми боргу ОСОБА_3 , оригінал якого прикладений до заяви та на теперішній час міститься у справі, в ньому містяться такі відмітки Оболонського РВДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві:

1) 30 січня 2018 року пункт 7 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження";

2) 21 листопада 2018 року пункт 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначені положення частини 1 статті 37 Закону передбачають наступне:

1. Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Отже, повернення виконавчого документу з вказаних підстав спростовує обставини, за яких стягувач звернувся до суду, поряд з цим це не є підставою для відмови у внесенні до виконавчого листа виправлень, якщо це питання може бути вирішено судом і в розпорядженні якого є інформація про особу боржника, що його ідентифікує.

Обов`язковим реквізитом виконавчого листа відповідно до пункту 3 часини 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" є інформація про дату народження боржника.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги про підставу звернення до суду не впливають на необхідність внесення у виконавчий документ виправлень.

Щодо відображення у виконавчому листі резолютивної частини рішення про солідарне стягнення, без урахування обставин скасування постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розгляд питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню визначено як процесуальну дію, що вчиняється відповідно до положень статті 432 ЦПК України на підставі відповідної поданої заяви. В іншому порядку, яким згідно із доводами скарги є заперечення сторони, суд не може вирішувати питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Щодо доводів скарги про пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, то суд зазначає, що питання дотримання строку подання виконавчого документу до виконання віднесено до повноважень приватного чи державного виконавця, це питання вирішується на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження. В разі прийняття виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа у зв`язку із пропуском строку, то такі дії можуть бути оскаржені учасниками виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, оскільки така не містить обґрунтованих підстав для скасування ухвали суду та відсутності необхідності внесення у виконавчий документ виправлень.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Романцовою Тетяною Володимирівною залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова