КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1151/20
Провадження № 2/552/644/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.05.2020 року м.Полтава
Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Миронець О.К.
за участі секретаря судового засідання Рибальченко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу з ухваленням заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася. Судова повістка їй була направлена за місцем її реєстрації, але повернулась без вручення у зв`язку з відсутністю адресата. Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження. Отже, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Ухвалою суду від 24.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку кількість речей такого ж роду та такої ж якості.
Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Судом встановлено, що 02.02.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 131815 в електронній формі.
За умовами п.1.1 укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Пунктом 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Строк дії договору позики до 04.03.2017 року.
Відповідно до п. 1.4 дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики.
ТОВ «ВЕЛЛФІН» в порядку встановленому договору на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1500 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає їм технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року.
Розмір заборгованості відповідача станом на 04.03.2020 року становить 1500 грн. основного боргу, який підлягає до стягнення з відповідача, оскільки вона у встановлений строк не повернула борг.
Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щоденну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, вимоги про стягнення процентів після 04.03.2017 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.
У ст.1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у даному випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів однак таких вимог не заявлено у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів нарахованих після закінчення строку дії договору, є необґрунтованими та не підлягає до задоволення.
Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Веллфін» підлягають до часткового задоволення та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 1500 гривень, 856,50 гривень нараховані відсотки за користування позикою. В іншій частині вимог відмовити.
Також з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 2102 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. 263-265, 280 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду і через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (м.Київ, вул. Героїв Севастополя 48, ).

Відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст заочного рішення складений та підписаний 27.05.2020 року.

Суддя О.К. Миронець