Справа № 202/2877/20
Проваджененя № 4-с/202/28/2020
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2020 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуський О.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинової Наталії Володимирівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинової Наталії Володимирівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

В своїй скарзі, ОСОБА_1 просить: визнати неправомірними дії державного виконавця; зобов`язати державного виконавця скасувати постанову від 11.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51636414 та винести постанову про повернення виконавчого листа № 202/28546/13-ц; зобов`язати державного виконавця скасувати постанову у виконавчому провадженні № 51636414 винесену 25.05.2017 року про накладення арешту на майно ОСОБА_1 .

Також до матеріалів скарги, ОСОБА_1 долучив клопотання про поновлення строку подання скарги на рішення та дії державного виконавця, в якому зазначив, що про наявність арешту він дізнався лише 11 травня 2020 рок у банківській установі, при цьому конкретні обставини та підстави для відкриття виконавчого провадження і накладення арешту, а також допущені при цьому порушення закону і прав особи стали відомі скаржнику лише 15 травня 2020 року, після отримання від державного виконавця копії постанови від 11.07.2016 року та постанови від 25.05.2017 року. На підставі наведеного, просив поновити йому строк на подання скарги на дії та рішення державного виконавця.

Ознайомившись з матеріалами скарги, суд доходить наступного висновку.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно з ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинні містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом статей 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Крім того, у пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

Таким чином, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Відповідно до скарги, ОСОБА_1 оскаржує постанову державного виконавця від 11 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження, а також постанову від 25 травня 2017 року про накладення арешту на майно.

У клопотанні про поновлення строку, ОСОБА_1 зазначив, що 11.05.2020 року він дізнався про накладення арешту та лише 15.05.2020 року отримав копії постанов державного виконавця від 11.07.2016 року та від 25.05.2017 року, проте всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надав жодного належного доказу на підтвердження своїх тверджень.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги.

Враховуючи, що підстав для поновлення строків не встановлено, суд доходить висновку, що в відповідності до ст. 126 ЦПК України, скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця, слід залишити без розгляду та повернути заявнику.

Керуючись Постановою Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 126, 127, 449 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі скарги на дії та рішення державного виконавця відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинової Наталії Володимирівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» залишити без розгляду і повернути заявнику.

Роз`яснити, що залишення скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

У відповідності до пункту 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, із змінами внесеними Законом № 540-IX від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.М. Мачуський