У Х В А Л А

18 травня 2020 року

м. Київ

справа № 759/11857/17

провадження № 61-6839ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 11 вересня 2006 року вона працювала на посаді маляра у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» та 06 липня 2017 року звільнена з посади за власним бажанням.

З заявою про звільнення вона звернулась до відповідача завчасно - 21 червня 2017 року, наказ про звільнення видано фактично за два дні до дня її звільнення, однак на час звільнення розрахунок при звільненні з нею проведено не було, та не виплачено компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток. На неодноразові її звернення відповідач не реагував, порушуючи її права у сфері трудових відносин, чим також завдав і моральної шкоди.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки за весь період роботи в розмірі 20 676, 25грн, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 117 778, 45 грн та стягнути моральну шкоду в розмірі 4 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12лютого 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

09 квітня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2019 рокута постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, в якій просила повністю скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

ОСОБА_1 зазначає, що дана справа має для неї виняткове значення, оскільки вона є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, вказує, що порушення трудових прав завдає їй моральних страждань.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 142 454, 70грн(20 676, 25 грн + 117 778, 45 грн + 4 000 грн), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що дана справа має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявник не навела переконливих доводів та не надаланалежних доказів, які б свідчили про те, що справа має, для неї виняткове значення. Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2019 рокута постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкодивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук