Ухвала

07 травня 2020 року

м. Київ

справа № 488/3192/18

провадження № 61-7361ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Миколаївського апеляційного суду

від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)

в якому з уточненням позову просив стягнути 405 доларів США пені

та 682, 98 доларів США відсотків за несвоєчасний переказ коштів на його рахунок, а також 10 500 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня

2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 405 доларів США пені та 682, 98 доларів США відсотків за несвоєчасний переказ коштів

на його рахунок, а також 10 500 грн витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня

2019 року в частині стягнення відсотків та судових витрат змінено.

Стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 0,4 доларів США відсотків за несвоєчасний переказ коштів на його рахунок, а також

3 912, 30 грн витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

23 квітня 2020 року до Верховного Суду АТ КБ «ПриватБанк» подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2020 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1

3 912, 30 грн витрат на професійну правничу допомогу в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього

Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження,

оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження

є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної

правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких

не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі про захист прав споживачів становить

28 831, 47 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2020 року не

перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується із судовим рішенням, посилаючись

на те, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково його апеляційну скаргу, змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу,

не обґрунтувавши свої вимоги належними та допустимими доказами,

які б підтверджували понесення таких витрат учасником справи.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі (у частині вирішення питання про розподіл судових витрат) підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, а Верховним Судом, з урахуванням посилань в касаційній скарзі на випадки а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович