Справа № 454/1577/16-ц
Провадження № 8/459/3/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосад М.Д.

з участю секретаря судових засідань Шульган Л.І.

заявника ОСОБА_1

представника відповідача ДП «Львіввугілля» Ганас А.Б.

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Червонограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В :

14.03.2019 р. заявник звернувся у суд з даною заявою, у якій просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2017 року у справі №454/1577/16-ц за його позовом до ДП «Львіввугілля», ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», ОСОБА_2 , третіх осіб Червоноградська міська рада, КП «Червонограджитлокомунсервіс» про визнання ордера недійсним, втрата права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації, та постановити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування заяви зазначив, що з прийнятим судовим рішенням він не погоджується, так як підставами для відмови в задоволенні позову стало те, що ним не оспорюється спільне рішення адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету про надання ОСОБА_2 жилої площі в гуртожитку, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з вселенням останнього у спірне житлове приміщення, а також те, що згідно з довідкою КП «Комінтех» №4564 від 23.05.2016 р. та поясненнями представника ДП «Львіввугілля», наданих у судовому засіданні, йому у гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_1 , надано лише ліжко-місце, а не кімната в цілому. Проте, при розгляді справи представником відповідача не надавались докази того, що йому у вказаному гуртожитку в кімнаті №20 було надано лише ліжко-місце, а також не встановлювалась наявність чи відсутність самого спірного рішення адміністрації та профкому шахти про надання ОСОБА_2 жилого приміщення у гуртожитку. В подальшому з відповіді співвідповідача ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» №09-118 від 01.02.2019 р. йому стало відомо про істотні для справи обставини, які йому не були відомими при розгляді та прийнятті судом рішення, у зв`язку із приховуванням відповідачами наступної інформації, а саме: факт відсутності спільного рішення адміністрації та профкому шахти про надання жилого приміщення ОСОБА_2 у гуртожитку шахти, оскільки таке рішення не приймалось, а також відсутність доказів про надання йому ліжко-місця у гуртожитку, оскільки йому було надано кімната в цілому, так як гуртожиток не призначений для проживання одиноких громадян та надання ліжко-місць не передбачено жодним документом.

12.11.2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалами суду від 25.02.2020, 03.04.2020 рр, судові засідання у справі було за заявами заявника було двічі відкладено, востаннє на 02.07.2020 р.

26.11.2019 р. директором ВП «Шахти «Відродження» ДП «Львіввугілля» було подано відзив на заяву, в якому останні просив у задоволенні заяви відмовити. В обґрунтування відзиву послався на те, що про ново виявлені обставини на які посилається ОСОБА_1 у відповідності до листа ВП «Шахти «Відродження» ДП «Львіввугілля» №09-118 від 01.02.2019р., останньому було відомо ще з відповіді №09-278 від 06.03.2018 р., яка була долучена до матеріалів справи №459/3224/17 за його позовом до ДП «Львіввугілля», Первинної профспілкової організації ВП «Шахти «Відродження» ДП «Львіввугілля», Мельника В.С., про визнання протиправним дій та скасування спільного рішення про надання жилого приміщення, виселення з жилого приміщення. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.07.2018 р. (справа №459/3224/17), залишеного без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 02.04.2019 р., у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. За наведених обставин заявником пропущений строк звернення до суду із даною заявою в силу вимог ст. 424 ЦПК України. При цьому зазначив, що відповідний лист №09-118 від 01.02.2019 р., був направлений ОСОБА_1 на адресу Верховного Суду, та відповідно був предметом дослідження під час розгляду справи судом касаційної інстанції.

10.12.2019 р. заявником було подано відповідь на вказаний вище відзив, мотиви якого зводяться до спростування доводів наведених у ньому, обґрунтованих особистими міркуваннями та доводами, що стосуються його обізнаності про обставини наведені у відповіді №09-278 від 06.03.2018 р.

Заявник у судовому засідання заяву підтримав з підстав наведеній у ній, просив дану заяву задовольнити, при цьому вважає що строків звернення до суду із даною заявою він не пропустив, так як вказаний документ був у Сокальському районному суді Львівської області, а тому він писав заяву про ознайомлення із матеріалами справи, проте так і не зміг отримати даного документу. В подальшому він подав запит про надання цього листа, на який отримав вказану вище відповідь.

Представниквідповідача ДП «Львіввугілля» у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечив, підтримав поданий відзив від 26.11.2019 р., та зазначив, що інформація, яка на думку ОСОБА_1 є нововиявленою, була долучена останнім у Верховний Суд, який при винесенні рішення надав такій правову оцінку. При цьому ствердив, що заявником було пропущено строк звернення до суду із даною заявою, оскільки про існування інформації, яка на його думку є нововиявленою, останньому було відомо ще у серпні 2018 р..

Представник відповідача ОСОБА_2 , у судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити з підстав її безпідставності. При цьому зазначив, що інформація щодо надання ордеру і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 досліджувалася судом першої інстанції під час розгляду справи. Ствердив, що в той час керувалися примірним положенням про гуртожиток, тому згоди позивача на підселення не вимагалось.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подавали, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши докази суд прийшов до наступного висновку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2017 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.10.2017 р., у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля», ВП «Шахти «Відродження» ДП «Львіввугілля», ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: Червоноградської міської ради Львівської області, КП «Червонограджитлокомунсервіс», про визнання ордера та корінця ордера на житлове приміщення недійсним, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації місця проживання відмовлено.

07.11.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на вище вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції.

18.02.2019 р. ОСОБА_1 подав до КЦС ВС клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, мотиви якого та додатки додані до нього фактично є ідентичними його заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами поданій до Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2019 р.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2019 р. (справа №454/1577/16-ц, провадження №61-31541св18), касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2017 р. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03.10.2017 р. залишено без змін.

З вказаного вище судового рішення видно, що за результатами розгляду касаційної скарги суду касаційної інстанції дійшов наступних висновків, а саме: відмовляючи у задоволенні позову, суди обґрунтовано виходили із того, що права позивача у зв`язку із видачею ОСОБА_2 оспорюваного ордера, враховуючи наявність встановлених судами обставин, не порушені; доводи касаційної скарги про відсутність доказів розподілу гуртожитку на АДРЕСА_2 для проживання одиноких громадян, є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 4 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) гуртожиток, у якому житлові приміщення знаходяться у спільному користування осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, призначений для проживання одиноких громадян;безпідставними є також твердження заявника про те, що суди не досліджували спільне рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету про надання ОСОБА_2 оспорюваного ордеру, не звернули уваги на відсутність у матеріалах справи копії цього рішення та не встановили чи воно взагалі існувало, оскільки як правильно зазначено судами, вимог про визнання незаконним та скасування зазначеного вище спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету, позивач не заявляв; не заслуговують на увагу також доводи касаційної скарги про те, що до ордера було внесено неправдиві відомості про те, що відповідач є працівником ДП «Львіввугілля» чи його відокремленого підрозділу, оскільки як підставу для визнання оспорюваного ордера недійсним, позивач зазначав саме надання власником гуртожитку відповідачу житлової площі, яка не була вільною на час видачі ордера. Встановивши, що ордер було видано з дотриманням норм чинного на той час законодавств, суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому судами встановлено, що позивач також не перебував у трудових відносинах з ДП «Львіввугілля», проте зареєстрований у гуртожитку саме на цій підставі; інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 є ідентичними доводам його апеляційної скарги, які були обґрунтовано відхилені апеляційним судом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як зазначено у п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 №4, передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Також, згідно із роз`ясненнями, викладеними у пунктах 3,4,7 зазначеної вище Постанови нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст.361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст.361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), заява №19960/04, п.46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі .

Аналіз обставин, на які покликається заявник, свідчить, що такі не є істотними для справи, оскільки вони не могли спростувати факти, покладені в основу рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2017 р., при цьому дані обставини були предметом дослідження судом касаційної інстанції, отже у розумінні норм ЦПК України обставини на які посилається заявник у своїй заяві не є нововиявленими, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

При цьому суд звертає увагу на тому, що заявником жодним чином не доведено належними та допустимими доказами, що про існування обставин, на які він посилається згідно відповіді 01.02.2019 р. №09-118, йому не було і не могли бути відомо, і про існування яких йому стало відомо 05.02.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В той же час, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що про існування вказаних обставин заявникові було відомо як мінімум з липня 2018 р., оскільки під час написання апеляційної скарги на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04.07.2018 р. (справа №459/3224/17), останній посилається на інформацію наведену у відповіді ВП «Шахти «Відродження» ДП «Львіввугілля» №09-278 від 06.03.2018 р., яка за своїм змістом є ідентичною інформації наведеній у відповіді №09-118 від 01.02.2019 р.

Згідно п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

В ході судового розгляду справи заявник не заявляв клопотання про поновлення пропущеного строку, ствердив, що такий ним не було пропущено, не зважаючи на це, суд прийшов до висновку про пропуск заявником процесуального строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

За таких фактів і міркувань відсутні підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.423, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2017 року у справі №454/1577/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля», ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», ОСОБА_2 , третіх осіб Червоноградська міська рада, КП «Червонограджитлокомунсервіс» про визнання ордера недійсним, втрата права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 07.07.2020.

Суддя: М. Д. Новосад