справа № 243/4658/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування заходів забезпечення позову

26 травня 2020 року м. Слов?янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.

за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську заяву представника позивача адвоката Гайдака Олександра Володимировича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Слов?янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Гайдаком О.В. до Слов?янського міськрайонного суду Донецької області подано заяву про забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідача, а саме на рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банках, та заборони в будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому майна в межах розміру позовних вимог - 38344,31 грн., в тому числі накладення арешту на автомобіль марки BMW, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , заборонивши ОСОБА_3 здійснювати відчуження та передачу іншим особам для експлуатації автомобіль, а також заборонити Територіальному сервісному центру № 1443 МВС України в Донецькій області знімати автомобіль з реєстраційного обліку. Зазначені вимоги обгрунтовані тим, що ціна позову становить 38344,31 грн., на теперішній час відповідач не відшкодував позивачу ані матеріальну, ані моральну шкоду, зазначив, що є підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене відповідачем, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач не працевлаштований, що вбачається з його пояснень та з постанови суду, відповідач залишив місце ДТП, не повідомив позивача про наявність у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не вжив жодних заходів для відшкодування наслідків та заподіяної шкоди. Окрім того, зазначає, що відносно відповідача містяться відомості в Єдиному реєстрі боржників та на порталі автоматизованої системи виконавчого провадження, що свідчить про те, що відповідач не виконує свої зобов`язання в добровільному порядку.

З наданого представником позивача витягу з Єдиного державного реєстру МВС України станом на 13.05.2020 р. вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстрований транспортний засіб марки BMW, модель 525, 1988 року випуску, об`єм двигуна 1991, дата реєстрації 22.03.2017. Перереєстрація на нового власника здійснена по договору, укладеному в ТСЦ 1443. Будь-яких інших відомостей щодо належності відповідачу ОСОБА_3 будь-якого рухомого або нерухомого майна, а також грошових коштів на рахунках в банках суду не надано.

Згідно з роздруківками з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 13.05.2020 ОСОБА_3 є боржником у двох виконавчих провадженнях, а саме ВП 59097774 та 60749725, в яких здійснюється стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положенням ч.1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно роз?яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку із застосуванням відповідних заходів.

Вивченням заяви про забезпечення позову та матеріалів справи, встановлено, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ціна позову складає 38344,31 грн.

В матеріалах справи наявне документальне підтвердження належності відповідачеві автомобіля BMW 525, який і був учасником ДТП 31.08.2019 р. за участю позивачки, що вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, постанови суду, довідки про ДТП.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що представником позивача доведено перед судом, що зазначений автомобіль належить на праві власності відповідачу по справі ОСОБА_3 .

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Цивільний процесуальний закон не зобов?язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв?язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв?язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підставою вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначає можливість відчуження майна відповідачем, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак, жодних відомостей на підтвердження наміру відповідача відчужити належне йому на праві власності майно представником позивача не надано, в той час як зазначено, що на виконанні у Слов`янському міськрайонному відділі державної виконавчої служби на перебуванні перебувають два виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_3 штрафів за порушення правил дорожнього руху. Суд також приймає до увагу ту обставину, що відповідач з місця ДТП зник, жодним чином не намагався відшкодувати заподіяну шкоду до теперішнього часу. На думку суду, оцінюючи зазначені обставини в їх сукупності, слід дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на автомобіль, в подальшому може суттєво ускладнити виконання рішення суду.

Пунктом 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 р., визначено, що у разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація

транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному

майні. У разі наявності відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників перереєстрація, зняття з обліку транспортного засобу не проводиться.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд зазначає, що оскільки відомості про відповідача містяться в Єдиному реєстрі боржників, що вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб, належний відповідачеві, не може бути знятий з обліку у відповідності до п.15 вищенаведеного Порядку. Отже, заява представника позивача в частині накладення арешту на належний відповідачеві автомобіль BMW 525, 1988 року випуску, є обґрунтованою і підлягає задоволенню, на думку суду вжиття такого заходу забезпечення позову є доцільним та співмірним з розміром заявлених позовних вимог. Інші вимоги представника позивача задоволенню не підлягають, оскільки будь-яких відомостей про наявність у відповідача іншого рухомого та нерухомого майна суду не надано.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача адвоката представника позивача адвоката Гайдака Олександра Володимировича про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб BMW 525, державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборонити ОСОБА_3 здійснювати відчуження та передачу іншим особам для експлуатації автомобіль (транспортний засіб).

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Копію ухвали надіслати для виконання Територіальному сервісному центру № 1443 МВС України в Донецькій області та ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв