Номер провадження 2/243/1252/2020
Номер справи 243/2336/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» квітня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, на тимчасово окупованій території України, помер її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2018 року було встановлено факт смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку. В подальшому нею отримано Свідоцтво про його смерть.

Після цього вона в межах 6-місячного строку, а саме 13 лютого 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Шемчук Н.Б. з Заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за Законом на недоотриману ОСОБА_3 за життя пенсію і нотаріусом була відкрита Спадкова справа за № 9/2019.

22 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Шемчук Н.Б. їй було видано Постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману за життя пенсію у розмірі 89112,34 грн, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 , оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не визнає її право на спадщину та посилається на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», якою передбачено, що суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Зазначає, що статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Тому вважає, що оскільки вона протягом 6- місячного строку не звернулася до відповідача за виплатою недоотриманої суми пенсії померлого чоловіка, то ця сума входить до складу спадщини.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом на спадщину - недоотриману за життя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у розмірі 89112,34 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У позовній заяві заявила Клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

09 квітня 2020 року від Начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_4 Н.С. до суду надійшов Відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому вона зазначила, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09 квітня 1992 року.

Відповідно до роз`яснень, наданих у листах Міністерства юстиції України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норми права у випадку колізії» та листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18 «Щодо порядку застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами», при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно - правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

У даному випадку померлий ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону № 2262. Пенсія виплачена по місяць смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 включно. Вказаний факт підтверджується листом Головного управління від 22 лютого 2019 року про повернення коштів з пенсійного рахунку померлого пенсіонера відкритого в АТ «Державний ощадний банк України».

Отже, Закон № 2262 є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262.

Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Шестимісячний строк, встановлений статтею 61 Закону № 2262, є пересічним, разом з тим, в даному випадку необхідно враховувати існування об`єктивних чинників, які вплинули на можливість вчасного звернення позивача до Головного управління з завою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Отже, основними умовами для отримання сум недоодержаної пенсії є: - проживання членів сім`ї разом із пенсіонером та відповідне звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку на день його смерті не пізніше 6 місяців після смерті.

Згідно матеріалів позовної заяви ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, про що лише 12 лютого 2019 року зроблено відповідний Актовий запис № 55 та видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

У даному випадку початок перебігу строку для звернення Позивача з заявою є дата смерті. Зважаючи на наведені вище положення статті 61 Закону № 2262 для отримання недоодержаної ОСОБА_3 пенсії Позивач повинна була звернутися до Головного управління з відповідною заявою до 11 квітня 2019 року. Однак із заявою про виплату недоотриманої пенсії Позивач до Головного управління у означений вище строк не звернулася. Станом на дату розгляду справи в Головному управлінні відсутнє звернення Позивачки про виплату недоотриманої пенсії, а отже рішення про відмову у виплаті недоотриманих за життя сум пенсії померлим ОСОБА_3 не приймалося.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Спадковим законодавством регулюються питання наступництва не тільки тих прав та обов`язків, які мають цивільно-правову природу, але і визначають також особливості переходу до спадкоємців деяких правовідносин за участю спадкодавця, які не мають цивілістичного характеру. Прикладом таких правовідносин є спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізовано. За своєю правовою природою право на одержання пенсії є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати безумовно припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

За загальним правилом вказані у цій статті соціальні виплати передаються членам сім`ї спадкодавця, причому незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. В останньому випадку право на одержання цих сум не входить до складу спадщини. Існування цієї норми викликано бажанням законодавця матеріально забезпечити членів сім`ї спадкодавця, який, імовірно, принаймні частину одержаних сум спрямував би на їх утримання або витратив би спільно з ними.

Цивільний кодекс України не містить визначення поняття членів сім`ї спадкодавця. Згідно частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Із змісту цієї норми можна зробити висновок про те, що обов`язковою умовою для визнання особи членом сім`ї спадкодавця і одержання права на виплату зазначених коштів є факт спільного проживання з ним. Разом з тим, як випливає з абзаців другого та третього цієї статті ця вимога не стосується дітей спадкодавця, а також другого з подружжя, який з поважних причин не проживав спільно з ним.

За відсутності членів сім`ї спадкодавця суми соціальних виплат переходять до спадкоємців за заповітом або законом за правилами спадкового правонаступництва. Закріплення у ЦК України цього правила обумовлює перегляд багатьох норм інших законодавчих актів, насамперед з питань пенсійного забезпечення. Так, відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262 суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Крім того, ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. У такому випадку доцільно застосовувати норми вищевказаних нормативних актів, які відповідні строки передбачають.

Отже, аналізуючи вище викладене основними умовами для отримання сум недоодержаної пенсії є: - проживання членів сім`ї разом із пенсіонером та відповідне звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку на день його смерті не пізніше 6 місяців після смерті.

Так, згідно матеріалів позовної заяви Позивач не підтверджує факт сумісного проживання разом з померлим ОСОБА_3 на день його смерті, а тому не є, у розумінні вищевикладеного законодавства, членом сім`ї померлого.

З урахуванням викладеного, Головне управління вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно Позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача ОСОБА_2 в повному обсязі (а.с. 87-92).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особи має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свободи чи чинних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2018 року було встановлено факт смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку (а.с. 10).

Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Покровським районним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 12 лютого 2019 року складено відповідний Актовий запис № 55 (а.с.7).

Із Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 від 03 листопада 1973 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вбачається, що приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Єрмакович Н.Б., внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру: реєстрація спадкової справи 13 лютого 2019 року за № 63751309, номер у нотаріуса 9/2019 (а.с.8).

З Відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 6737/03-4 від 24 червня 2019 року, на Запит приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Єрмакович Н.Б., «щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_3 » вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 залишилися наявні суми недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року на суму 89112,34 грн.

Зазначено, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, які підлягати виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (а.с.9).

22 жовтня 2019 року за № 104/02-31, приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Шемчук Н.Б. ОСОБА_2 було видано Постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману за життя пенсію чоловіка ОСОБА_3 у розмірі 89112,34 грн., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 , оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що ця сума недоотриманої пенсії не включається до складу спадщини та посилається на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», якою передбачено, що суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (а.с.13).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень статей 1216, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно п.п.1-5 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 , остання, посилаючись на те, що вона є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово непідконтрольній Україні території у м. Донецьку, та оскільки вона протягом 6- місячного строку не звернулася до відповідача за виплатою недоотриманої суми пенсії померлого чоловіка, вважає, що ця сума входить до складу спадщини та посилається на ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка передбачає, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Однак, суд не може погодитися з такими посиланнями позивача,оскільки відповідно до роз`яснень, наданих у листах Міністерства юстиції України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норми права у випадку колізії» та листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18 «Щодо порядку застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами», при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

В даному випадку, як вбачається із матеріалів позовної заяви і не заперечується позивачем, померлий чоловік позивача ОСОБА_3 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Нормами ст. 11 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Проте, спадкодавець не є суб`єктом дії цього Закону.

Таким чином, суд приходить до переконання, що положення ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на які посилається позивач ОСОБА_2 , до даних правовідносин не застосовуються, оскільки до даних правовідносин застосовуються спеціально визначений Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Частиною 2 ст. 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, зазначена пенсія не може входити до складу спадщини.

Разом з тим як зазначає сама позивач ОСОБА_2 , вона протягом 6- місячного строку не звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за виплатою недоотриманої суми пенсії померлого чоловіка.

Суд не може перебирати на себе повноваження органів державної влади, в даному випадку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки питання щодо виплати недоодержаної пенсії померлого пенсіонера є виключною компетенцією відповідача.

Заява позивача щодо отримання суми недоотриманої пенсії її померлого чоловіка Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не розглядалася, оскільки позивач взагалі не зверталася з такою Заявою до відповідача. Відповідач не відмовляв позивачу у виплаті пенсії померлого чоловіка, тому на даний час взагалі не має спору по справі.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на недоодержану пенсію за життя ОСОБА_3 , не підлягають задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.

Разом з тим, позивач замість звернення з відповідною Заявою до відповідача про виплату недоотриманої пенсії чоловіка та підтвердження поважності пропуску строку подання нею заяви до органів ПФУ, відновлення нею строку звернення та надіслання до органу ПФУ, звернулася до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності у порядку спадкування.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_2 не має права на отримання недоотриманої пенсії, яку отримував її чоловік ОСОБА_3 в порядку спадкування, оскільки Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним при розгляді даної справи, передбачає інший порядок отримання пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то суд приходить до переконання, що судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу та покладаються на позивача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227, 1261 Цивільного Кодексу України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.