Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Товченко К.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання права власності та стягнення грошових коштів, -

У С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, про визнання права власності та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті яких відкрилася спадщина. 17.11.2018 року позивач звернулася до Києво-Святошинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо виплати недоодержаної пенсії, однак їй було відмовлено, оскільки позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи. 15.02.2019 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину і звернулася знову до органів пенсійного фонду щодо виплати недоодержаної пенсії батьків, однак їй було повторно відмовлено через відсутність статусу внутрішньо переміщеної особи. Крім того, їй було повідомлено, що розмір коштів, у випадку виплати, буде обмежено лише трьома роками до моменту смерті особи. Зменшення суми пенсії відповідач обгрунтував тим, що суми пенсії, які пенсіонер не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернулася до суду про стягнення недоплаченої суми в судовому порядку.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд та встановлено строк для подання відзиву.

Представник відповідача подала відзив, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог, вважаючи позов необгрунтованим, оскільки, померлі пенсіонери на час смерті не перебували на обліку в управлінні Пенсійного фонду України на підконтрольній території, а сама позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи, що унеможливлює виплату коштів відповідачем. Виплата допомоги на поховання та недоотриманої пенсії здійснюється за наявності оформленої довідки. При цьому місце проживання/перебування на обліку як внутрішньої переміщеної особи заявника може бути за межами адміністративно-територіальної одиниці обслуговування даного органу фонду. Зважаючи, що дані виплати носять разовий характер, для їх здійснення орган Пенсійного фонду не направляє матеріали для перевірки статусу внутрішньо переміщеної особи заявника до того органу соціального захисту населення, де заявник перебуває на відповідному обліку. Крім того, представник відповідача послалася на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.05.1968 року, свідоцтвом про укладення шлюбу від 10.10.1992 року (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.08.2018 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Луганськ померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.07.2018 року (а.с. 8).

Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з недоотриманої пенсії, що становить 4 644,63 грн, яка належала померлому ОСОБА_2 . Спадкоємцями ОСОБА_2 визнано позивача та ОСОБА_3 , в рівних частках (а.с. 9).

Крім того, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач стала спадкоємицею всього майна після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 10).

Відповідно до листа Києво-Святошинського об`єднаного управління ПФУ Київської області від 06.12.2018 року розмір пенсії ОСОБА_2 , яка була ним недоотримана, становить 4 644,63 гривень (а.с. 11).

Листом Києво-Святошинського об`єднаного управління ПФУ у Київській області від 28.11.2018 року позивача було поінформовано, що виплата недоотриманої ОСОБА_3 пенсії можлива лише за наявності довідки, що підтверджує статус заявника (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналогічні положення містить стаття 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача з посиланням на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини 1 вказаної статті нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Також, суд критично ставиться до доводів відповідача щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку з відсутністю у осіб (як у померлих спадкодавців, так і позивача) статусу внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів в підтвердження того, що пенсія не була отримана пенсіонерами з їх вини, ураховуючи те, що померлі проживали та померли у м. Луганськ, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Право на пенсійне забезпечення здійснюється не лише шляхом нарахування пенсії, а й фактичним отриманням нарахованих сум, що неможливо без відновлення роботи банківської системи на території населених пунктів, які не контролюються українською владою. Відсутність статусу внутрішньо переміщеної особи не може впливати на реалізацію права на пенсійне забезпечення. Крім того, виключний перелік підстав для припинення виплати пенсій наведено у статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 227/2158/17 (Постанова від 17.03.2020 року).

Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження наявності підстав для позбавлення померлих осіб права на отримання пенсії в належному розмірі, а також в підтвердження наявності підстав для позбавлення позивача в праві на спадкування вказаних сум.

Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню зі відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 110, 141, 258-259, 263-264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання права власності та стягнення грошових коштів - задовольнити;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на пенсію померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , недоотриману ним в період з 01.07.2014 року по 30.11.2015 року;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на пенсію померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , недоотриману нею в період з 01.07.2014 року по 31.05.2018 року;

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 пенсію ОСОБА_2 , яка не була ним отримана в період з 01.07.2014 року по 30.11.2015 року, та пенсію ОСОБА_3 , яка не була нею отримана в період з 01.07.2014 року по 31.05.2018 року;

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, б. 40, );

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк