Справа № 219/4755/20
Провадження № 2-о/219/536/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Петрейко А.О.,

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Хорошаєва Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління ДМС в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Головне управління ДМС в Донецькій області, звернулась до суду з заявою, в якій просить винести рішення, яким встановити факт її постійного проживання на території України у період з 30 липня 1974 року та за станом на 24 серпня 1991 року та за станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заяви зазначила, що 06 березня 2020 року вона - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Бахмутського МВ ГУ ДМС в Донецькій області із проханням видати їй паспорт громадянина України у зв`язку з тим, що нею було втрачено паспорт радянського зразку, а до цього часу паспорт громадянина України нею не отримувався. Згідно відповіді Відділу у відповідності до чинного законодавства України, вона має надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, та за станом на 13 листопада 1991 року. У зв`язку з чим Відділом їй було рекомендовано звернутися до Артемівського міськрайонного суду Донецької області для отримання рішення, яким підтверджується факт її перебування в громадянстві колишнього СРСР та факту її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року, та за станом на 13 листопада 1991 року. Тобто без встановлення цього юридичного факту отримання нею паспорта громадянина України наразі є неможливим. Вказані обставини і змусили ОСОБА_2 звернутися до суду із заявою.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2020 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання на 09 годину 20 хвилин 07 липня 2020 року, яке в подальшому відкладено на 28 липня 2020 року на 11 годину 30 хвилин у зв`язку з неявкою сторін.

Заявник ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу за участі її представника адвоката Гуревича М.Г., який буде підтримувати її позицію в суді, заяву підтримує та просить її задовольнити з наведених підстав.

Представник заявника адвокат Гуревич М.Г., діючий на підставі ордеру від 18.05.2020 року, підтримував позицію ОСОБА_2 в суді, просив задовольнити заяву з наведених в ній підстав.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області Хорошаєв Є.М., діючий на підставі довіреності, підтримав надане до суду пояснення, в якому зазначено, що ГУ ДМС в Донецькій області, користуючись своїм правом, передбаченим чинним законодавством України, та ознайомившись з копіями документів, які були додані до заяви, просить звернути увагу на те, що надані заявником письмові докази певною мірою можуть підтверджувати факт постійного проживання на території України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зазначений в заяві період, а саме станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, просив прийняти рішення на розсуд суду.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності заявника на підставі наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_3 , будучи допитаною у якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що заявника ОСОБА_2 вона знає майже 60 років, їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 має двох дітей, була заміжня, її перший чоловік давно помер. ОСОБА_2 весь час проживала в Україні, ніколи нікуди не виїжджала, була двічі заміжня. Наразі заявник ОСОБА_2 проживає із своєю донькою в м. Бахмут Донецької області.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаною у якості свідка в судовому засіданні пояснила, що заявник це її мати, вони родиною із самого її дитинства мешкали в м. Артемівськ, оскільки батьки (заявниця та її чоловік) самостійно побудували будинок за нинішньою адресою: АДРЕСА_2 . Після того, як батьки розлучилися (їй на той час було 3 роки), ОСОБА_2 знайшла іншого чоловіка, та проживала з ним в сільській місцевості Харківської області. З України її мати - ОСОБА_2 жодного разу не виїжджала, наразі заявниця проживає разом з нею, вона про неї турбується та забезпечує фінансово, оскільки в зв`язку з відсутністю паспорту мати не може оформити пенсію.

Заслухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків. дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління ДМС в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такий факт іншим шляхом неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Задоволення заяви для заявника має юридичне значення оскільки остання має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено, що відповідно до копії тимчасового посвідчення особи громадянина України № 503/96, виданого Артемівським МВ ВС, та дійсного до 30 червня ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає в АДРЕСА_2 , та її зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_2 з 13 січня 1991 року (а. с. 7), згідно з копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 05.03.1941 року остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 8).

Підтвердженням факту проживання ОСОБА_2 на території України в період за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року є довідка за місцем проживання № 463 від 18.03.2020 року, яка видана головою комітету мікрорайону «Цветмет», згідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 в період з 30.07.1974 року по 08.08.1995 року (а. с. 9); даними домової книги від 24.08.1974 року, згідно до якої встановлено, що в період з 30.08.1974 року по 08.08.1995 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 10-12).

Також аналогічні дані підтверджуються і даними трудової книжки ОСОБА_2 від 27.04.1959 року, згідно якої у період з 31.01.1968 року по 09.03.1994 року остання працювала в Артемівському скляному заводі (а. с. 13-16).

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни України колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України»» затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Цей Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР;

в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Тобто можливість встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року передбачено законом і має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи немайнових прав, а саме: встановлення належності до громадянства України.

Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів заявника, оскільки наявними доказами підтверджено, що ОСОБА_2 постійного проживала на території України у період з 30 липня 1974 року та за станом на 24 серпня 1991 року та за станом на 13 листопада 1991 року.

Задоволення заяви не порушує прав, свобод та інтересів заінтересованої особи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 78, 81, 293, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління ДМС в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої: АДРЕСА_2 , на території України у період з 30 липня 1974 року та за станом на 24 серпня 1991 року та за станом на 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Медінцева

28.07.2020