Провадження № 2/161/3196/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

11 серпня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Черняка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду 10 серпня 2020 року надійшла вказана заява.

Заява обґрунтована тим, що відповідач взяв у позику у позивача 50 000,00 доларів США, які наразі не повернув.

З метою забезпечення реального виконання можливого рішення про стягнення цієї заборгованості та пені, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке, на думку позивача, належить відповідачу, а саме:

1) житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

2) житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 ;

3) житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 .

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що у її задоволенні слід відмовити, з наступних підстав.

З матеріалів заяви, а саме з доданої до неї інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не вбачається, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належить саме відповідачу у справі, які зареєстрований у м. Луцьку, оскільки у записі про право власності на цей будинок в графі «Причина відсутності коду» вказано, що особа « ОСОБА_2 » не є громадянином України, в той час, як з наданої розписки слідує, що відповідач ОСОБА_2 має паспорт громадянина України. Враховуючи вищевикладене та відсутності будь-яких додаткових реквізитів, що могли б ідентифікувати особу власника цього будинку, а також його віддаленість, слід дійти висновку, що він належить повному однофамільцю відповідача, при цьому який не є громадянином України.

Аналогічно, з наданої інформації не вбачається що житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , належить саме відповідачу ОСОБА_2 , оскільки будь-які додаткові відомості, щоб могли його ідентифікувати (РНОКПП, дата народження) в записі про право власності відсутні.

Отже, в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом арешту будинків за адресами АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , слід відмовити, бо відсутні беззаперечні докази того, що це нерухоме майно належить саме відповідачу.

Що стосується будинку за адресою АДРЕСА_3 , суд зазначає, що враховуючи реєстрацію місця проживання позивача за цією адресою, та зазначення ним цієї ж адреси у наданій позивачу розписці, суд вважає, що цей будинок дійсно може належати відповідачу у справі.

Одночасно суд не знаходить підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищенаведений будинок, оскільки з моменту видачі розписки відповідачем минув значний час, матеріали справи не місять оригінали розписки, а містять лише її копію, що не дозволяє судді переконатися, що між сторонами дійсно існує спір. Крім того, в заяві, всупереч положенням статті 151 ЦПК України, не зазначено пропозицій заявників щодо зустрічного забезпечення, а зазначення позивачем про «недоцільність» зустрічного забезпечення позову не звільняє його від обов`язку навести конкретну пропозицію щодо нього.

Все це у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку про безпідставність поданої заяви про забезпечення позову, а отже у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний 11 серпня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк