ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3676/20 Справа № 209/1385/19 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпровського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

КП Кам`янської міської ради "Тепломережі" у квітні 2019 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 4-7).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачі придбали у приватну спільну часткову власність (по 1/2 кожному) приміщення АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Отже, отримавши 16 лютого 2016 року, право власності на приміщення, відповідачі тим самим отримали теплову енергію від підприємства, оскільки вказане приміщення приєднане до міських централізованих мереж опалення. Відтак, користуючись приміщенням, без належного укладеного договору протягом часу з лютого 2016 березень 2017 років, відповідачі фактично отримали теплову енергію на загальну суму 31 385,29 грн., проте від укладання договору і сплати вказаної суми фактично відмовились.

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму основного боргу 15 692,64 грн., 3% річних в сумі 887,49 грн., інфляційні витрати в сумі 3 295,60 грн, а всього: 19 875,73 грн., стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму основного боргу 15 692,64 грн., 3% річних в сумі 887,49 грн., інфляційні витрати в сумі 3 295,60 грн, а всього: 19 875,73 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь судовий збір.

Рішенням Дніпровського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" суму основного боргу 15 692,64 грн., 3% річних в сумі 887,49 грн., інфляційні витрати в сумі 3 295,60 грн, а всього: 19 875,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" суму основного боргу 15 692,64 грн., 3% річних в сумі 887,49 грн., інфляційні витрати в сумі 3 295,60 грн, а всього: 19 875,73 грн.

Вирішено питання щодо розсподілу судових витрат /а.с. 93-94/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с. 99-101).

КП Кам`янської міської ради "Тепломережі" своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України скористалось та подало відзив на апеляційну скаргу.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у період з 28 лютого 2016 року по 31 березня 2017 року, договору на теплопостачання з КП КМР Тепломережі не уклали, у встановленому законом порядку не здійснили відключення від системи централізованого опалення, не сплачували, послуги по оплаті за теплову енергію, у зв`язку з чим за вказаний період утворилась заборгованість в сумі 31 385,29 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі придбали у ТОВ Медіфарм по 1/2 частці кожному у приватну спільну часткову власність базову аптеку з продажу готових лікарських форм (вбудоване приміщення АДРЕСА_3 47, АДРЕСА_4 ) АДРЕСА_5 за АДРЕСА_6 : АДРЕСА_7 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 11) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 12).

На час придбання вказаного об`єкту нерухомості, прилади централізованого опалення в ньому були відсутні, та встановлені 5 приладів електроопалення, що підтверджується актом прийому-передачі об`єкту з майном (а.с. 62).

Будинок 18 АДРЕСА_8 був підключений до системи централізованого опалення, та постачання теплової енергії відбувалось з лютого 2016 року по березень 2017 року, що підтверджується копіями актів підключення будинку до системи опалення (а.с. 13-25), а також не заперечувалось сторонами по справі.

Відповідачі з позивачем договору на постачання теплової енергії не укладали.

Згідно наданого розрахунку (а.с. 8) відповідачі мають перед позивачем заборгованість за період з 28.02.2016 року по 30.09.2018 року у розмірі 31 385,29 грн.

Згідно наданого розрахунку (а.с. 9) розмір 3% річних за період прострочення з 29.02.2016 року по 30.09.2018 року складає 1 774,99 грн.

Згідно наданого розрахунку (а.с. 10) розмір інфляційних витрат за період з 29.02.2016 року по 30.09.2018 року складає 2 617,02 грн.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630), відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Порядком від 22 листопада 2005 року установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект по закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до порядку від 22 листопада 2005 року які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише у будинку в цілому.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року процедури.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином, КП КМР «Тепломережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживачів припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останні не позбавлені можливості у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Відповідачами не було надано доказів на підтвердження належної реалізації свого права на відключення від централізованого теплопостачання, а також доказів ненадання або неналежного надання їм послуг із постачання тепла.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення (за відсутності доказів про дотримання порядку відключення від мереж централізованого опалення) свідчить про надання послуг теплопостачальною організацією.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 24 Закону України від 02.06.2005 року №2633-IV «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Отже, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог КП КМР «Тепломережі».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не спростовують висновки суду першої, а зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди скаржника з ухваленим у справі судовим рішенням.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров