Справа № 726/1742/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

з участю секретарів судових засідань Климус Г.В., Вікторівської Д.Я.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Венерський О.С., звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому вказав, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 лютого 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 04 серпня 2002 року, розірвано. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - син ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_7 .

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2018 року та постановою Чернівецького апеляційного суду від 22 січня 2019 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стягнуто аліменти по 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Посилається на те, що окрім аліментів позивачка додатково витрачає на дітей грошові кошти на придбання лікарських засобів, що пов`язано із їх частими хворобами. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 поставлено діагноз дифузний зоб, який підтверджується при кожному лікарському огляді і відповідно такий лікарський препарат як ОСОБА_9 дитина приймає безперервно уже протягом десяти місяців. Окрім того лікарем ендокринологом 26.11.2019 року рекомендовано приймати лікарський препарат ЙОСЕН.

01 лютого 2019 року в ОСОБА_8 підвищилась температура тіла до 38 градусів, у зв`язку з чим позивач змушена була звертатись до лікаря. Олександру було поставлено діагноз ГРВІ, трахеобронхіт. Лікування тривало близько одного місяця

25.03.2019 року ОСОБА_8 скаржився на кашель, нежить, неспокій, поганий сон та погіршення апетиту, у нього було діагностовано ГРЗ (гостре респіраторне захворювання).

15.04.2019 року у ОСОБА_8 діагностовано бронхіт та рекомендовано приймати лікарські засоби.

У кінці грудня 2017 року старший син ОСОБА_10 розтягнув зв`язки на лівому суглобі, що відповідно потягнуло за собою придбання лікарських препаратів для його лікування. 21 листопада 2018 року йому поставлено діагноз кіста перешийку, дифузний зоб І ступеня та рекомендовано приймати ЙОСЕН для дорослих, а потім ОСОБА_9 .

Таким чином, з грудня 2018 року по сьогоднішній день діти постійно приймають ОСОБА_9 . Мати витрачає 315 грн. в місяць на придбання трьох упаковок ОСОБА_9 . Відповідно на 10 місяців відповідачем витрачено на придбання вказаного препарату 3150 грн.

Окрім того, аналогічно як молодший син, старший син - ОСОБА_10 хворів на ГРВІ та бронхіт у лютому 2019 року, що потягнуло за собою значні витрати на медикаменти. Також, як вбачається із витягів з історії розвитку дитини, ОСОБА_10 поставлено діагноз кіста перешийку, що підтверджується відповідними записами, зокрема від 21.11.2018 ультразвуковим обстеженням щитоподібної залози №2603 від 21.11.2018 р., результатами лабораторного дослідження ТОВ НМФ «АВІЦЕННА» замовлення Дит- від 28.11.2018 р. та актом про надані медичні послуги від 28.11.2018 р. Позивач сплатила 700 грн. за проведені лабораторні дослідження, що підтверджується квитанцією ТОВ НМФ «АВІЦЕННА» на суму 700 грн.

Позивачем за період з березня 2017 до моменту звернення до суду із позовом понесено витрати на придбання медичних препаратів та медикаментів, а також лікування дітей на загальну суму 8492,41 гривень.

Крім того, в липні 2018 року позивач оздоровлювала дітей у санаторії «Теплі води», витратила на оплату проїзду в санаторій 596,41 грн. Термін перебування у санаторії складав 7 днів. Вхід у санаторій за трьох людей на один день становив 500 грн. Тому позивачем витрачено 3 500 грн. за 7 днів перебування у санаторію. Загальна сума коштів, яка була витрачена позивачем на оздоровлення дітей у санаторії «Теплі води» становить 4096,41 гривень.

Таким чином, загальна сума коштів, яка була витрачена позивачем на лікування та оздоровлення дітей становить 16 438,82 грн.

Відповідачем та представником відповідача, з врахуванням уточнення позовних вимог стороною позивача, двічі до суду подавався відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог виходячи з обставин, що викладені в ньому.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Позивач в судовому засіданні надаючи пояснення суду в якості свідка показала наступне. Так зазначила, що дійсно її діти хворіють та вона періодично витрачає грошові кошти на їх лікування. Також вона регулярно придбаває лікарський препарат ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки у дітей проблеми з щитовидною залозою. Вони потребують покращеного харчування. Відповідач сплачує аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, однак вказаних грошових коштів не вистачає. Також вони з дітьми відвідували термальні води на Закарпатті, що було пов`язано із необхідністю оздоровити дітей. У зв`язку з цим вона також понесла додаткові витрати на дітей. Просила стягнути з відповідача на її користь половину понесених витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. Також вказала, що стороною позивача не підтверджено належними та допустимими доказами розмір додаткових витрат на дітей. Крім того, представник пояснила, що більшість ліків на які надано квитанції придбані позивачем без рецепту лікаря та самостійно. Деякі з них, зокрема препарат Йосен є харчовою добавкою та не є медичним препаратом, приймається додатково.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він позовних вимог не визнає, оскільки після розірвання шлюбу з позивачем він повністю утримував дітей. В подальшому він уклав інший шлюб та у нього народилася ще одна дитина, яка також перебуває у нього на утриманні. Про наявність додаткових витрат про які йдеться в позові він дізнався з його тексту. Він добровільно виконує рішення суду в частині сплати аліментів на дітей, крім того додатково періодично допомагає продуктами харчування.

Вислухавши пояснення представників сторін, пояснення сторін, спеціаліста та свідків, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів регламентовані вказаною нормою. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно частин 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2, 3 ст.181 СК України, встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в його утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц. Крім того, аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17-ц та від 10 травня 2018 року у справі № 2-1161/2011.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено наступні фактичні обставини справи.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 лютого 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 04 серпня 2002 року, розірвано (а.с. 11 том 1). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - син ОСОБА_6 , а також ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 9, 10).

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2018 року (а.с. 12-13 том 1), яке змінене постановою Чернівецького апеляційного суду від 22 січня 2019 року (а.с. 14-17 том 1), з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стягнуто по 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 116 том 1) відповідач ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 . 24.04.2018 у подружжя народилася дитина син ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 115 том 1).

Як вбачається з витягу інформації (а.с. 79 том 1), відповідач ОСОБА_3 зареєстрований приватним підприємцем з 06.05.2004 року, основний вид діяльності комп`ютерне програмування. Сума валового доходу відповідача від здійснення підприємницької діяльності за різні періоди відображена у довідках Головного Управління ДПС у Чернівецькій області (а.с. 135 том 1, а.с. 40 том 2).

Згідно довідки №58 від 05.09.2019, яка видана ОСББ «Зірка-10» (а.с. 81 том 1), позивач ОСОБА_1 проживає з дітьми в АДРЕСА_1 . Спільні діти сторін є учнями 10 та 4 класу відповідно Чернівецького НВК «Лідер» Чернівецької міської ради, що вбачається з довідок вказаного закладу освіти від 05.09.2019 (а.с. 82, 83 том 1).

Матеріали справи (а.с. 18-43 том 1) містять історію розвитку дитини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в яких йде мова про їх стан здоров`я. Зокрема, відповідно до ультразвукового обстеження щитоподібної залози від 21.11.2018 та 16.08.2019 у ОСОБА_7 діагностовано ознаки дифузного зобу І ступеня, рекомендовано приймати препарат Йодомарин 100 рано після сніданку протягом 6 місяців. 01.02.2019 також у нього було діагностовано ГРВІ, бронхіт та призначено лікування. Щодо сина ОСОБА_6 , то окулістом 05.09.2017 йому покладено діагноз міопія середнього ступеня, у зв`язку з чим рекомендовано відвідування спеціальної групи з фізичного виховання та здоровий режим, крім того рекомендовано носіння контактних лінз. 07.08.2019 вказаний діагноз лікарем окулістом підтверджено. 20.12.2017 у нього констатовано забій, розтягнення зв`язок лівого суглобу. 04.12.2018 поставлено діагноз дифузний зоб І ступеня, кіста перешийку. Рекомендовано до вживання препарат ОСОБА_12 для дорослих по одній таблетці рано після сніданку 6 днів на тиждень протягом 3 місяців, а потім Йодомарин 100, рано після сніданку. 21.11.2018, 26.07.2019, 16.08.2019 діагноз підтверджено. 26.02.2019 констатовано наявність ГРВІ, бронхіт та призначено лікування.

Відповідно до довідок комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Садгора» діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в період з 01.02.2019 по 22.02.2019 хворіли ГРЗ, трахеобронхітом. З 29.01.2018 по 02.02.2018 ОСОБА_6 хворів ГРЗ, З 20.12.2017 по 29.12.2017 він також мав забій, розтягнення зв`язок лівого суглобу. З 15.12.2016 по 29.12.2016 хворів ОСОБА_15 . А з 15.12.2016 по 29.12.2016 ОСОБА_7 хворів ГРЗ.

На аркушах справи 44-70 том 1 містяться копії квитанцій про придбання медичних препаратів позивачем для дітей. Оригінали вказаних квитанцій надані стороною позивача в судовому засіданні та зберігаються в томі 2.

Що стосується зазначених витрат, то суд погоджується з позицією сторони відповідача з приводу того, що саме на позивача покладено обов`язок по доведенню наявності особливих обставин, що дають підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат. В даному випадку такими особливими обставинами є хворобливий стан дітей та рекомендоване лікарем лікування, що має бути підтверджене певними засобами доказування. Належними та допустимими доказами на підтвердження вказаних обставин є, зокрема, запис лікаря в медичній картці, який би містив результати обстеження дитини, встановлений діагноз та перелік медичних препаратів, які рекомендовані для лікування, та квитанції (чеки) про придбання виписаних лікарем медичних препаратів у аптечних закладах. З наданих копій медичних карток дітей та квитанцій про придбання ліків таким вимога відповідають втрати на загальну суму, з них:

- квитанція від 10.03.2017 року на суму 158,83 грн.

- частково квитанція від 04.02.2019 року на придбання ліків нурофен 55,46 грн., хепілор 87,95 грн., гроприназин 67 грн. загальною вартістю 210,41 грн.,

Дані витрати складають загальну суму 369,24 грн., а тому відповідач повинен відшкодувати половину вказаного розміру, а саме 184,62 грн.

Інші квитанції про придбання ліків не є доказами здійснення позивачем додаткових витрат на лікування дітей, у зв`язку з тим, що у медичних картках дітей відсутні відомості про їх захворювання та про призначення відповідного лікування в період придбання медичних препаратів, перелік яких міститься в уточненій позовній заяві.

Не є допустимим доказом наявності особливих обставин, передбачених ч.1 ст.185 СК України, показання ОСОБА_1 з приводу того, що вона самостійно встановлювала діагноз, виходячи з симптомів, що спостерігались у дітей (не маючи медичної освіти, без огляду лікаря, без проведення обстежень та лабораторних досліджень), та на власний розсуд визначала методи лікування та придбавала ліки, виходячи з фармакологічної дії препаратів, що зазвичай застосовувались сімейним лікарем раніше при лікуванні ГРВІ, бронхітів тощо.

В даному випадку відсутні докази про те, що діти потребували такого лікування та необхідність у придбанні вказаних позивачем ліків викликана особливими обставинами - хворобою дитини (дітей).

Відповідно до акту про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_6 (а.с. 72 том 1) та квитанції (а.с. 71 том 1), ТОВ «НМФ Авіценна» проведено дослідження крові. Дане дослідження пов`язане із діагнозом дитини у зв`язку із захворюванням на щитовидну залозу. Позивачем понесено витрати на загальну суму 700 гривень. На думку суду ці витрати були пов`язані з об`єктивною необхідністю визначння подальшого лікування дитини, а тому відносяться до додаткових витрат, половина з яких, тобто 350 гривень (700:2=350), підлягають відшкодуванню відповідачем.

Крім того, позивач ОСОБА_1 вказала, що нею витрачені кошти на придбання медичного препарату Йодомарин на загальну суму 3150 грн. за 10 місяців лікування, з розрахунку три упаковки вартістю 105 грн. кожна на місяць (півтора упаковки на 1 дитину на місяць) - (105 грн. х 3 упаковка х 10 місяців). Враховуючи приписи лікаря по вживання препарату «Йодомарин 100», обоє дітей протягом місяця повинні вжити 54-58 таблеток (в залежності від кількості днів у місяці). За таких обставин однієї упаковки «Йодомарин 100» вистачає для задоволення потреб дітей у цьому препараті протягом 2 місяців. На підтвердження витрат, здійснених на придбання препарату Йодомарин, позивач надала одну квитанцію від 05.09.2019 року на суму 195,44 грн. (Т.1 а.с. 69). Згідно вказаної квитанції вартість препарату «Йодомарин 100» кількістю таблеток в упаковці 100 штук становить 100,50 грн. Таким чином, вартість лікування обох дітей препаратом «Йодомарин 100» коштує 100,50 грн. на 2 місяці. Саме тому, задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення витрат на придбання препарату «Йодомарин», що підтверджені належними та допустимими доказами - квитанцією на загальну суму 195,44 грн. (Т.1 а.с.69). Тобто, відповідач повинен відшкодувати 97,72 гривні (195,44:2= 97,72).

Позивачем ОСОБА_1 надана також квитанція на придбання препаратів «Йосен» та «Йосен для дітей», які не є лікарськими препаратами, а є дієтичними добавками, тобто біологічно активними добавками (БАДами), що рекомендовані лікарем ендокринологом через недостатність збалансованого харчування дітей. В матеріалах справи наявна квитанція від 28.11.2019 року про його придбання, а також наявне призначення вказаної добавки в медичній картці дітей. Однак суд звертає увагу на ту обставину, що позивач в уточненій позовній заяві просила відшкодувати витрати, повязані з придбанням препарату «Йодомарин» на загальну суму 3150 грн., вимоги щодо компенсації витрат на добавку «Йосен» у позовній заяві відсутні.

Відповідно до рахунку від 19.08.2019 (а.с. 67 том 1) ОСОБА_6 здавав аналізи в ТОВ «Укрполіпак» «Дніпролаб», вартість послуги склала 610 гривень. Оскільки здача аналізів пов`язана була з метою отримання відомостей для лікування щитовидної залози дитини, то ці витрати слід віднести до додаткових, що пов`язані із захворюванням дитини та були витрачені позивачем з об`єктивних підстав. Саме тому, відповідач повинен відшкодувати половину вартості вказаних додаткових витрат в сумі 305 гривень (610:2=305).

В судовому засіданні також встановлено, що в липня 2018 року позивач ОСОБА_1 перебувала з дітьми на Закарпатті в с.Велятино в санаторії «Теплі води» з метою оздоровлення дітей. Остання понесла додаткові витрати пов`язані з необхідністю трансферу до місця перебування, витрати пов`язані з проживання, харчуванням та отримання послуг басейну. Загальна сума вказаних витрат позивача про які йдеться складає зі слів останньої 4096,41 гривень. Суд вважає, що перебування дітей з позивачем в санаторії було об`єктивною необхідністю та реалізовано з метою оздоровлення дітей та проведенням дозвілля з метою відпочинку. Разом з тим, суд звертає увагу, що в розмір вищевказаної суми позивач внесла також витрати, які вона понесла особисто на себе. Зокрема, це вартість проїзду, вартість відвідування басейну та придбання продуктів харчування. Вказану обставину позивач не заперечувала в судовому засіданні.

Разом з тим, на думку суду, доведеними додатковими витратами позивача на дітей є витрати на проїзд в розмірі 386,94 гривень (193,47+193,47=386,94), що підтверджується квитанцією (а.с. 53 том 1); витрати на відвідування басейну в розмірі 825 гривень ((75+150)+(200+100)+(200+100)=825), що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 52). Саме тому, відповідач зобов`язаний відшкодувати половину вказаних витрат, що складає 193,47 гривень (386,94:2=193,47) - витрати на проїзд та 412,50 гривень (825:2=412,50) витрати на відвідування басейну.

Витрати на харчування, які зазначені в квитанціях (а.с.51, 55 том 1), відшкодуванню не підлягають, оскільки не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст.185 СК України.

Таким чином, загальна сума додаткових витрат позивача на дітей, які підтверджені належними та допустимими доказами, складає 1543,31 гривень (350+412,50+193,47+305+184,62+97,72=1543,31). Саме такий розмір грошових витрат позивача відповідач ОСОБА_3 повинен відшкодувати.

Інші витрати про які йдеться в позові позивачем документально не підтверджені та не доведені.

Позивач в судовому засіданні не заперечувала, що відповідач сплачує аліменти, заборгованості не має, в березні 2020 року та в грудні 2019 року придбавав продукти харчування для дітей. Цю ж обставину в судовому засіданні підтвердив і неповнолітній свідок ОСОБА_6 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено та обґрунтовано свої позовні вимоги, позов підлягає задоволенню виходячи з підтвердженого розміру понесених додаткових витрат на дітей.

На підставі викладеного та керуючись ст.16 ЦК України, ст.ст.141, 157, 180, 181, 185 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , додаткові витрати на дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в сумі 1543,31 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання на 30.07.2020 року о 10-00 годині. Встановити строк представнику відповідача адвокату Рендюк Н.І. для подання доказів понесених відповідачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи до 29.07.2020 року включно. Роз`яснити, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат буде залишена без розгляду.

Дата складення повного судового рішення 31.07.2020 року.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ