Справа № 183/6744/19
№ 2/183/1496/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -
23 жовтня 2019 року ВЧ НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 1312,57 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №37 від 19.02.2016 року, солдата військової служби за контактом ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини з 19 лютого 2016 року та призначено на посаду телефоніста відділення зв`язку взводу управління командира мінометної батареї 2 парашутно-десантного батальйону.
Під час проходження служби, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сім`ї», а також на виконання наказу Міністерства Оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців ЗСУ» відповідач, згідно роздавальних відомостей №249 від 23.02.2016 року, №259 від 25.02.2016 року, №594 від 29.04.2016 року, №1284 від 29.11.2016 року, №1294 від 01.12.2016 року, №59 від 19.01.2017 року був забезпечений форменим одягом за рахунок державних коштів.
На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 31.07.2018 року №154 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 звільненого в запас у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, з 31.07.2018 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Лугинського РВК Житомирської області.
Під час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття ОСОБА_1 з усіх видів забезпечення, згідно довідки розрахунку №846 та книги грошових стягнень та нарахувань ВЧ НОМЕР_1 утворилася заборгованість за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу у сумі 1312,57 грн., яка згідно довідки №1332 по теперішній час залишається не відшкодованою, тому посилаючись на вимоги ст.ст. 1166, 1212 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача спричинену майнову шкоду у зазначеному вище розмірі.
Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 35-36).
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.38).
Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 40,41,42), причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2016 року №37, солдата військової служби за контактом ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Високомобільних десантних військ ЗСУ (по особовому складу) від 18 лютого 2016 року №3-РС на посаду телефоніста відділення зв`язку взводу управління командира мінометної батареї 2 парашутно-десантного батальйону, який прибув із ВЧ НОМЕР_2 м. Житомир, з 19 лютого 2016 року зараховано до списків особового складу частини та всі види забезпечення (а.с. 7).
Під час проходження служби у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сім`ї», а також на виконання наказу Міністерства Оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців ЗСУ» відповідач був забезпечений форменим одягом за рахунок державних коштів, що стверджується поданими до суду копіями роздавальних відомостей №249 від 23.02.2016 року (а.с.11-13), №259 від 25.02.2016 року (а.с.14-16), №594 від 29.04.2016 року (а.с.17-18), №1284 від 29.11.2016 року (а.с.19-20), №1294 від 01.12.2016 року (а.с.22-24), №59 від 19.01.2017 року (а.с.8-10).
В період з 13 березня 2017 року по 30 липня 2018 року ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, внаслідок чого на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №154 від 31.07.2018 року, виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення з 31.07.2018 року. Цим же наказом утримано із старшого солдата ОСОБА_1 вартість обмундирування в сумі 1312,57 грн., обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння (а.с.25).
Суду подано довідку - розрахунок №846 (а.с.26), у відповідності до якої з урахуванням строку носіння виданого речового майна ОСОБА_1 , та строку його недоносу, вартість речового майна, яке не вислужило встановлені строки становить 1312,57 грн., що також стверджується витягом з Книги грошових стягнень і нарахувань (а.с.27-28) довідкою про наявність дебіторської заборгованості №1332 (а.с.29).
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача вартості виданих предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, суд керується наступними нормами закону.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до абзацу 2 пункту 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сім`ї» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Як зазначалося вище, копіями роздавальних відомостей стверджується, що відповідач ОСОБА_1 був забезпечений форменим одягом за рахунок державних коштів, за нормами, визначеними Міністерством оборони.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оброни України № 232 від 29.04.2016, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Старший солдат військової служби за контактом ОСОБА_2 звільнений з військової служби в запас у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов ВЧ НОМЕР_1 обґрунтований та підлягає задоволенню, вартість виданого солдату ОСОБА_2 предметів речового майна підлягає стягненню, оскільки строк його носіння не закінчився, а тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути грошову суму у розмірі 1312,57 грн.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов Військової частини НОМЕР_1 , - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) грошову суму у розмірі 1312 (одну тисячу триста дванадцять) грн., 57 коп., в якості відшкодування майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.