Справа № 277/218/20
Номер рядка звіту 59
РІШЕННЯ

іменем України

"21" липня 2020 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Прищепи Т.П.

за участю секретаря с/з Калантарян Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в залі суду смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради, Ємільчинського району Житомирської області, про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, терміном 90 календарних днів, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові вказала, що після смерті матері постало питання про прийняття спадщини за законом, однак в приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу їй відмовили у зв`язку з пропущенням строку встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини стало те, що вона не знала про наявність у матері права на земельну частку (пай), у 2020 році від представників агрофірми довідалася про наявність у матері спадкового майна, після чого відшукала документи у речах матері.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву та просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити позивачці в задоволенні позову, оскільки позов вважає не обгрунтованим, причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини - неповажними.

На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами.

Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Слід зазначити, що твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву щодо необхідності встановлення родинних зв`язків між спадкодавцем « ОСОБА_1 » та спадкоємцем « ОСОБА_3 », спростовується експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/848-m від 05.05.2020, який суд визнає належним та допустимим доказом. З вказаного висновку вбачається, що з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей в українських записах прізвищ через неврахування їх походження, неоднозначну мотивацію похідної основи антропоніма, під впливом їх російської вимови або під графічним впливом записів російською мовою. Зокрема, під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ поширені випадки сплутування літер и /і в основах. В інших документах прізвище зафіксовано відповідно до чинних стандартів або по-іншому, що зумовлює орфографічну відмінність в різних документах однієї особи або членів однієї родини. Ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами.

З урахуванням зазначеного прізвища ОСОБА_6 / ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_6 ; свідоцтво про народження (переклад з російської мови на українську мову), запис ОСОБА_1 , батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_3 ; довідка видана Мокляківським старостинським округом щодо запису по господарської книги, запис ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ) та ОСОБА_6 / ОСОБА_1 (паспорт, запис ОСОБА_1 ), а також рос. ОСОБА_6 / ОСОБА_1 (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_1 , батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_3 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними.

Розбіжності виникли внаслідок неоднозначної мотивації похідної основи антропоніма і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.01.2006 вбачається, що спадкодавець майна ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю вказана ОСОБА_3 .

Отже, вищенаведеним документом підтверджено родинні зв`язки між спадкодавцем ОСОБА_3 та спадкоємцем ОСОБА_1 .

Згідно довідки Мокляківського старостинського № 189 від 10.03.2020, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована і постійно проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу № 41/02-31 від 10.03.2020, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском нею визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 . Будь-який інший спадкоємець за законом спадщину у встановленому законом порядку не прийняв.

Довідкою Мокляківського старостинського округу № 205 від 23.03.2020, заявами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відмову від права на спадкове майно на користь позивачки, свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 серії НОМЕР_3 стверджується, що спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, встановлення з 26.09.2017 другої групи інвалідності, триваючі курси лікувань у медичних закладах до встановлення групи інвалідності та після її встановлення, встановлення з 06.06.2018 другої групи інвалідності захворювання пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС сину позивачки ОСОБА_14 , триваючи курси лікування та реабілітації, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23.08.2017 року № 6-1320цс17 та від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 проживає у іншому населеному пункті віддаленому від місця відкриття спадщини, з 26.09.2017 є інвалідом ІІ групи, періодично проходить курси лікувань у медичних закладах, також враховуючи, що син позивачки є інвалідом ІІ групи, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст.1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради, Ємільчинського району Житомирської області, про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , додатковий строк терміном 90 (дев`яносто) календарних днів, з дня набрання чинності рішенням суду, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, яке відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення суду направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: Т. П. Прищепа