Справа № 487/6924/19
Провадження № 2/487/483/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва,

у складі: головуючого судді - Притуляк І.О.

за участю секретаря - Янковець Г.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві власності, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Разумовський О.А. звернувся до суду з даним позоаом, яким просив усунути позивачці перешкоди у користуванні належною їй на праві власності, квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до зазначеної квартири.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначив, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину №2019, від 05.07.2019 року, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С., ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

На даний час відповідач проживає у даній квартирі без згоди ОСОБА_1 та за відсутності належних правових підстав, та при цьому чинить позивачу перешкоди у користуванні належним їй майном. Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

В призначене судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Надала до суду заяву, якою просила відкласти судове засідання по справі з урахуванням дії Постанови КМУ №211 від 16.03.2020 року, щодо запровадження на території України карантину та посиланням на те, що на теперішній час у Верховному Суді за її касаційною скаргою відкрито провадження щодо перегляду рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.10.2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, оскільки вказане рішення суду, на її переконання слугувало підставою для незаконного отримання ОСОБА_1 у власність спірної квартири.

З огляду на те, що ОСОБА_2 , не було надано відзиву на позовну заяву, попри тривалий період слухання справи, та неодноразове відкладення за її клопотання судових засідань, з метою недопущення порушення прав позивача на ефективний судовий захист, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №2019, спадкова справа №25/2019, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С., позивачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на дану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2019 року за реєстровим номером 32275844.

Згідно довідки Ф-3 ПП «УК ЖЕК №10» від 05.02.2020 року, за № 96, за адресою АДРЕСА_3 ніхто не зареєстрований.

При розгляді справи, судом було встановлено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачці у дкористуванні належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 , що підтверджується, як дослідженимии судом письмовими доказами, зокрема:

- Актом від 21.08.2019 року, складним уповноваженою особою ПП «ЖЕК-10» ОСОБА_4 , в присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідно до якого 20.08.2019 року позивач в їх присутності намагалася потрапити до належної їй квартири, однак жінка, яка назвалася ОСОБА_7 , чинила їй в цьому перешкоди.

Та фактично не спростовувалося, відповідачкою, відповідно до змісту її заяв про відкладення судових засідань, поданих до суду 17.01.2020 року, 26.02.2020 року, 23.04.2020 року та 18.05.2020 року

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 391 ЦК України).

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд, вважає необгрунтованими посилання відповідача на перебування в провадженні Верховного Суду справи №490/10904/18, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_8 , про встановлення факту родинних відносин з огляду на те, що на даний час право власності позивача на спірну квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку, та не оспорено.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає доведеним порушення зі сторони ОСОБА_2 прав ОСОБА_1 , як власника, на користування належною їй кв. АДРЕСА_1 , які підлягають поновленню шляхом вселення позивачки у зазначену квартиру.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , що належить її на праві власності.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Відповідно до положень п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, в редакції Закону України від 30.03.2020 року, №540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, але не пізніше закінчення строку дії карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНКОПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 25.05.2020 року.

СУДДЯ І.О. ПРИТУЛЯК