Дата документу 19.05.2020 Справа № 325/1887/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1549/20 Головуючий у 1-й інстанції: Апалькова О.М.
Є.У.№ 325/1887/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Маловічко С.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі Приазовського відділу обслуговування громадян, про зобов`язання відповідача видати довідку про роботу на підприємстві,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Зазначав, що до 2008 року перебував у трудових відносинах з СВК «Агрофірма «Україна». 29.07.2019 йому виповнилося 60 років, проте він не може оформити пенсію, оскільки трудова книжка втрачена, а його чисельні звернення і запити органу пенсійного фонду про надання довідки, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №920 від 05.07.2006, відповідач залишає без відповіді. Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ст.49 КЗпП України зобов`язати відповідача видати йому довідку про роботу в колгоспі «Україна», сільськогосподарському виробничому об`єднанні «Україна», колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна», сільськогосподарському виробничому кооперативі «Агрофірма «Україна» із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати за весь час роботи.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позову.

Судове рішення мотивовано тим, що хоча відповідачем і не оспорювався факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з агрофірмою до 2008 року, проте зібраними у справі доказами не підтверджено ні його звернення до роботодавця із запитами про надання довідки на підтвердження трудового стажу, ні звернення органів пенсійного фонду, оскільки відповідні листи поверталися адресантам із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а отже відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем прав позивача і для їх захисту у судовому порядку.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_1 посилається на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає помилковими висновки суду про недоведеність його позовних вимог, оскільки на підтвердження своїх вимог він надав копії його заяв і листів, адресованих відповідачеві, від отримання яких останній ухилявся, що підтверджується також і актом про відмову посадових осіб СВК «Агрофірма «Україна» отримати запит. Суд не взяв до уваги тієї обставини, що у зв`язку із втратою трудової книжки та не наданням відповідачами інформації щодо його трудового стажу, позивач фактично позбавлений права на отримання пенсії за віком.

У відзиві на апеляційну скаргу СВК «Агрофірма «Україна» зазначає, що позивачем не додано до апеляційної скарги копії квитанції про сплату судового збору, а тому вона підлягає залишенню без руху для усунення її недоліків. Заперечує проти доводів про те, що і позивач, і управління пенсійного фонду зверталися до агрофірми із запитами про видачу спірної довідки, а письмові докази, на які посилається позивач, є неналежними і недопустимими.

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Україна» в апеляційній скарзі просить змінити рішення суду першої інстанції і виключити із мотивувальної частини висновки суду про те, що відповідачем не оспорювався факт роботи ОСОБА_1 в агрофірмі, а також щодо права позивача на отримання пенсії. Перебування позивача у трудових відносинах з агрофірмою не було предметом дослідження у суді. Відповідач заперечував факт звернення ОСОБА_1 до агрофірми із запитами про видачу довідки, наявні в справі копії заяв і запитів вважає неналежними і недопустимими доказами. На думку відповідача, висновки суду про наявність у позивача права на пенсію є помилковими, вказана обставина не відноситься до предмету спору і є ознакою виходу суду за межі позовних вимог. Позивачем не доведений факт втрати трудової книжки, а тому суд неправомірно послався на цю обставину. Судом порушений порядок притягнення третьої особи до участі у справі, дана неправильна оцінка зібраним справі доказам.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу відповідача зазначає, що представники останнього не заперечували факт його роботи на агрофірмі, а на запитання суду відповіли,, що їм про цю обставину нічого не відомо.

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не заперечувало проти апеляційної скарги ОСОБА_1 та повідомило суду, що позивач звертався до Приазовського відділу обслуговування громадян Управління із заявою про витребування довідки про підтвердження періодів його роботи в колкоспі «Україна» та КСП «Україна». Приазовський відділ обслуговування громадян направляв керівникові СВК «Україна» відповідні запити, які останнім залишені без відповіді

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений факт порушеного права. За відсутності факту порушених прав свобод чи законних інтересів позивача звернення останнього до суду є передчасним і, відповідно, вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії не може бути задоволеною.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися..

У відповідності до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений в ст. 16 ЦК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 до серпня 2008 року був головою СВК «Агрофірма «Україна». Після звільнення з роботи між сторонами склалася конфліктна ситуація, ОСОБА_1 звертався до суду із вимогами про зобов`язання видати трудову книжку, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, проте рішенням Приазовського районного суду від 28.09.2011 у задоволенні позову йому було відмовлено.

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Приазовського РВ УМВС України в Запорізькій області із заявою про те, що після його звільнення з роботи посадові особи агрофірми незаконно заволоділи його трудовою книжкою. За вказаним фактом 28.05.2013 прийнято рішення про внесення відомостей до ЄРЛР за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.357 КК України. Постановою слідчого Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 29.02.2019 кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.8).

У липні 2019 ОСОБА_1 направив на адресу відповідача письмовий запит про видачу довідки на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, проте відповідач ухилився від отримання поштового відправлення (а.с.9-16).

Приазовський відділ обслуговування громадян Приморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України 14.05.2019 за №3496/03, 21.06.2019 за «5/01 та 15.08.2019 за №98 направило запит СВК «Україна» про видачу у відповідності до ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» довідки про роботу ОСОБА_1 в СВК, проте останнє відповіді на запит не надало (а.с.17-20).

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 5 вказаного Закону виокремлює, що звернення бувають усні та письмові та визначає вимоги до вказаних звернень.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнювальні довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Установивши, що і ОСОБА_1 , і орган пенсійного фонду неодноразово зверталися до СВК «Агрофірма «Україна» із письмовими запитами про видачу довідки на підтвердження трудового стажу, проте агрофірма відповіді на звернення не надала, довідку не видала, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що звернення позивача до суду є передчасним і що права останнього не порушені.

Ухилення посадових осіб агрофірми від отримання поштової кореспонденції і письмових запитів від позивача і органів пенсійного фонду є достатньою підставою для висновку про порушення права ОСОБА_1 на отримання відповіді на його запити.

Сам факт знаходження справи у провадженні суду першої інстанції з вересня 2019 по лютий 2020 року і небажання відповідача надати працівникові відповідну довідку, відсутність якої унеможливлює оформлення пенсії, свідчить про порушення права позивача, яке підлягає судовому захисту.

За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги СВК «Агрофірма «Україна» про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно перебування позивача у трудових відносинах з агрофірмою і визнання останньою цього факту, є неспроможними.

У суді першої інстанції представники відповідача не спростовували доводи ОСОБА_1 про те, що він до 2008 року очолював агрофірму, їх заперечення зводилися тільки до того, що ніяких письмових звернень і запитів ні від позивача, ні від органів пенсійного фонду вони не отримували.

Постанова про закриття кримінального провадження Приазовського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 26.02.2019 містить посилання на свідчення посадових осіб агрофірми свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснювали, що ОСОБА_1 працював на підприємстві СВК «Агрофірма «Україна» керівником, був звільнений 29.08.2008, при звільненні відмовився отримати трудову книжку (а.с.8).

Доводи апеляційної скарги агрофірми про те, що судом першої інстанції порушений порядок залучення третьої особи до участі у розгляді справи, є неспроможними. В позовній заяві позивач у відповідності до ч.3 ст. 175 ЦПК України зазначив як третю особу Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

При відкритті провадження у справі ухвалою від 27 вересня 2019 року суд першої інстанції, визначаючись із учасниками справи, зазначив органи пенсійного фонду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та визначив строк для надання пояснень щодо позову або відзиву з викладенням своїх аргументів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції на загальну суму 1921 грн. ( 768, 40 грн. +1 152,60 грн.=1921 грн.)

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» в особі адвоката Соловйова Володимира Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Приазовський районного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Україна» видати ОСОБА_1 довідку про роботу в колгоспі «Україна», сільськогосподарському виробничому об`єднанні «Україна», колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна», сільськогосподарському виробничому кооперативі «Агрофірма «Україна» із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати за весь час роботи.

Стягнути з СВК «Агрофірма «Україна» на користь ОСОБА_1 1 921 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: О.М. Кримська

С.В. Маловічко