Ухвала

21 травня 2020 року

м. Київ

справа № 211/7250/19

провадження № 61-8078cк20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Галагур Зоєю Андріївною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення коштіву розмірі 1 186,83 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2020 року в задоволенні позову АТ «Українська залізниця» відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 1 186,83 грн недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

14 травня 2020 року засобами поштового зв`язку АТ «Українська залізниця» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року. АТ «Українська залізниця» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 211/7250/19 становить 1 186,83 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 211/7250/19 є малозначною у силу вимог закону.

АТ «Українська залізниця» у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки спір у справі виник через неоднакове тлумачення учасниками справи, які норми до трудових відносин повинні застосовуватися у першу чергу - норми пункту 3.1.5 Колективного договору на 2011-2012 роки чи норми пунктів 3, 5 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» № 1774-УІІІ від 06 грудня 2016 року. Проте АТ «Українська залізниця» не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

АТ «Українська залізниця» у касаційній скарзі вказує, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки з прийняттям оскарженої постанови питання виплати матеріальної допомоги для більш ніж тисячі працівників стало спірним і з аналогічними позовами мають право звернутися всі працівники Криворізького локомотивного депо. Також АТ «Українська залізниця» у касаційній скарзі зазначає, що справа має для відповідача виняткове значення, оскільки державне підприємство не повинно нести безпідставних витрат на утримання персоналу.

Проте АТ «Українська залізниця» не обґрунтовує, чому справа становить значний суспільний інтерес та в чому проявляється виняткове значення для товариства цієї справи. Оскільки вказівка на можливе подання аналогічних позовів щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для АТ «Українська залізниця» чи становить значний суспільний інтерес.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для АТ «Українська залізниця».

Посилання АТ «Українська залізниця» у касаційній скарзі на те, що справа не є малозначною, оскільки відноситься до категорії справ, що виникають з трудових відносин є необґрунтованим. На підставі вимог пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК Українисправа № 344/5452/18 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ «Українська залізниця» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Українська залізниця» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков