печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В,

за участю секретаря Ткаченко Ю.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тузової В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 у позовній заяві з та його представник у судовому засіданні посилались на те, що між позивачем та відповідачем були укладені договори банківських вкладів, а саме: № SAMDN8162 від 26 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; № SAMDN9033 від 31 жовтня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; № SAMDN9108 від 31 жовтня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; № SAMDN3189 від 30 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; № SAMDN3310 від 30 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; №SAMDN3235 від 30 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; №SAMDN2986 від 30 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; № SAMDN3084 від 30 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; №SAMDN3415 від 30 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних; №SAMDN3500 від 30 квітня 2013 року за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000,00 грн. та процентною ставкою 16% річних. Дані договори були укладені строком на 3 місяці та у разі відсутності заяви про відсутність наміру подовження строку їх дії - строк подовжувався на той самий строк. У квітні 2014 року ОСОБА_2 декілька разів звертався на адресу банку із заявами про розірвання зазначених договорів та повернення грошових коштів, проте такі заяви не були задоволені, грошові кошти не були повернуті позивачу. За 2014р. проценти взагалі не були нараховані та виплачені . В 2015р. почав отримувати лише з червня місяця. Вважає що відповідач йому винен проценти , які необхідно розраховувати виходячи з процентної ставки за депозитами , які існували протягом 2014-2018р. в комерційних банках України. Крім того вказує на суми збитків у вигляді неотриманих доходів, які міг би отримати за звичайних обставин:1) у 2014 році середній розмір депозитних відсотків в Україні складав 22%, тож виходячи з «тіла» депозиту - 3 800 000, 00 грн. і враховуючи той факт, що взагалі банк не виплачував проценти у 2014 році, не отримано за 8 місяців 447 333, 33 грн. у 2015 році середній розмір депозитних відсотків в Україні складав 22 %, тож виходячи і «тіла» депозиту - 3 800 000, 00 грн. і враховуючи той факт, що банк не виплачував проценти 6 місяців у 2015 році, не отримано за 6 місяців 655 500, 00 грн.у 2016 році середній розмір депозитних відсотків в Україні складав 25 %, тож виходячи і «тіла» депозиту - 3 800 000, 00 грн. і враховуючи той факт, банк виплатив 361 000 грн, не отримано 589 000, 00 грн.у 2017 році середній розмір депозитних відсотків в Україні складав 16 %, тож виходячи и «тіла» депозиту - 3 800 000, 00 грн. і враховуючи той факт, банк виплатив 361 000, грн.. не отримано 247 000, 00 грн.у 2018 році середній розмір депозитних відсотків в Україні складав 13 %, тож виходячи їй «тіла» депозиту - 3 800 000, 00 грн. і враховуючи той факт, банк виплатив мені 361 000, грн не отримано 133 000, 00 грн. сума недоотриманих процентів за весь період складає 2 181 833, 33 грн.Підставою для нарахування справедливих відсотків на суму депозитів вважає положення ст..22 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить відшкодувати збитків, нарахування і виплату неустойки, відшкодування втрат, що виникли внаслідок інфляції в розмірі 4 333 130, 50грн.

Також відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути неустойку .Пеня розраховується, виходячи з розміру 3 % річних за весь період, що існували порушення грава.Неустойка в 3% річних, що нараховується на 3 800 000, 00 (сума «тіла» депозиту) за 56 місяців складає 547 200, 00 грн.Неустойка в 3% річних, що нараховується на суму невиплачених процентів за 56 місяців складає 65 454, 99 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував. Вказував на те що Постановою Верховного Суду від 11.07.2018р. визначено що по договорам підлягає стягненню на користь позивача 3 499 849, 51 грн. , розмір відсоткової ставки по вкладам був встановлений у розмірі 9,5 %, які регулярно виплачувались.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 6.12.2018р. відкрито провадження по справі в порядку загального провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладені договори банківських вкладів: від 26 квітня 2013 року № SAMDN8162, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 200 000, 00 грн та процентною ставкою 16 % річних;

від 31 жовтня 2013 року № SAMDN9033, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16 % річних;

від 31 жовтня 2013 року № SAMDN9108, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16% річних;

від 30 квітня 2013 року № SAMDN3189, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16% річних;

від 30 квітня 2013 року № SAMDN3310, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16 % річних;

від 30 квітня 2013 року № SAMDN3235, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16% річних;

від 30 квітня 2013 року № SAMDN2986, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16 % річних;

від 30 квітня 2013 року № SAMDN3084, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16 % річних;

від 30 квітня 2013 року № SAMDN3415, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16 % річних;

від 30 квітня 2013 року № SAMDN3500, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 400 000, 00 грн та процентною ставкою 16% річних.

Дія усіх зазначених договорів продовжена (пролонгована) згідно з пунктом 6 цих договорів, в якому передбачено, що строк дії договорів автоматично пролонгується на один строк, якщо вкладник не заявить про відмову від пролонгації дії цього договору. Строк вкладу подовжується неодноразово без явки позивача до банку.

Судом також встановлено, що 19 червня 2014 року між сторонами укладені додаткові угоди до договорів банківських вкладів, за умовами яких передбачено зобов`язання вкладника не звертатись до банку із вимогами про повернення сум вкладів за кожним із укладених сторонами договорів банківських вкладів до 19 червня 2019 року; також встановлено, що вкладнику виплачуються щомісячно нараховані на суми вкладів відсотки, виходячи із процентної ставки 9, 5 % річних.

Встановивши наведені фактичні обставини та ураховуючи, що відповідачем не заперечувався факт укладення зазначених депозитних договорів та додаткових угод до них, судом встановлено факт наявності між сторонами цивільних відносин, що виникли унаслідок укладення договорів банківських вкладів.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача грошові кошти за депозитними договорами у розмірі 3 800 000, 00 грн та нараховані проценти за цими договорами. У задоволенні вимог про розірвання договорів вкладу, визнання недійсними умов додаткових угод відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року задоволено, рішення суду в частині задоволення позову скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у позові.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2018р. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року скасовано. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року змінено в частині визначення розміру стягнутих грошових коштів за депозитними договорами, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у такій редакції: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDN2986 від 30 квітня 2013 року - 463 333, 20 грн; за договором № SAMDN3500 від 30 квітня 2013 року у сумі 463 333, 20 грн; за договором № SAMDN3084 від 30 квітня 2013 року у сумі 463 333, 20 грн; за договором № SAMDN3415 від 30 квітня 2013 року у сумі 463 333, 20 грн; за договором № SAMDN3189 від 30 квітня 2013 року у сумі 463 333, 20 грн; за договором № SAMDN3310 від 30 квітня 2013 року у сумі 463 333, 20 грн; за договором № SAMDN3235 від 30 квітня 2013 року у сумі 463 333, 20 грн; за договором № SAMDN9033 від 31 жовтня 2013 року у сумі 256 517, 11 грн, що разом складає суму у розмірі 3 499 849, 51 грн.». У іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін.

Відносини банку та володільця рахунку передбачені гл. 72 ЦК України, обов`язок банку з повернення коштів урегульовано ст.ст. 1068,1073 ЦК України та умовами відповідного договору.

У зв`язку з цим видача позивачу грошових коштів повинна відбуватися згідно з умовами договору, а порядок виконання рішення суду про повернення коштів передбачений ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» пені за прострочення надання фінансових послуг, яка обчислена у відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

За своєю правовою природою укладені договори породжують між сторонами зобов`язальні правовідносини, які регулюються нормами зобов`язального права та положеннями самого укладеного договору. Договір банківського вкладу належить до грошових зобов`язань.

Таким чином, до правовідносин між сторонами, які виникли з приводу виконання договорів, Закон України «Про захист прав споживачів» застосується лише в частині, що не врегульована умовами договору та нормами ЦК України.

Сплата неустойки у вигляді пені в якості забезпечення виконання банком грошових зобов`язань умовами договорів передбачена.

Вимоги позивача про стягнення збитків відповідно до ст..22 ЦК України є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Наявність судового рішення про задоволення вимог вкладника, яке не виконано боржником, у разі припинення правовідносин сторін за договором банківського вкладу, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, та не позбавляє вкладника права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Разом з тим, такі вимоги позивачем не заявлялися.

При таких обставинах суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.22,625,1048,1050,1070 ЦК України, 12,13,77,79, 81,263,264,27,354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту .

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

дата складання повного тексту рішення 8.04.2020р.

Суддя Остапчук Т.В.