ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/1953/13-ц
Провадження № 22-ц/4820/850/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/1953/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2013 року (суддя Заворотна О.Л.) про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

01 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2013 року задоволено частково заяву позивачки про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 . У задоволенні заяви про накладення арешту на рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_3 в АБ «Укоопспілка» Хмельницька регіональна філія та ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції і просить її скасувати в частині накладення арешту на квартиру та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви. Посилається на незаконність ухвали суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не надав оцінки обґрунтованості доводів заявника.

Право на апеляційне оскарження ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що між ОСОБА_3 і АБ «Укоопспілка» 13 грудня 2006 року був укладений договір про надання кредиту №2 та 22 червня 2007 року кредитний договір №3, згідно з якими остання отримала кредитні кошти. З метою забезпечення зобов`язань за кредитними договорами 25 червня 2007 року між ОСОБА_3 і банком був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 .

За договорами про відступлення права вимоги за кредитними та іпотечним договорами від 24 вересня 2019 року, укладеним з ТОВ «Креді Фінанс Актив», яке в свою чергу набуло права вимоги за договорами, укладеними 13 і 14 лютого 2019 року з ПАТ АБ «Укоопспілка», вона набула право вимоги за вказаними кредитними та іпотечним договорами, про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек.

ОСОБА_3 зобов`язання за кредитними договорами не виконуються. Вона як заставодержатель має намір зареєструвати право власності на предмет іпотеки. При зверненні до нотаріуса для отримання інформаційної довідки з реєстру стало відомо про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2013 року в цивільній справі. До участі в справі іпотекодержатель не залучався, про накладення арешту не повідомлявся. Вважає, що при накладенні арешту на квартиру порушені її права, оскільки як іпотекодержатель має пріоритетне право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2013 року накладено арешт на належну на праві власності ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

При забезпеченні позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник майновий спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення боргу. Відповідачка є власником майна, на яке може бути накладений арешт.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Частинами 1 і 3 ст. 151 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення ухвали (далі - ЦПК України), передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

У відповідності до роз`яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З урахуванням того, що між сторонами в справі виник спір, який має майновий характер, а без забезпечення позову може бути утруднено виконання можливого рішення суду, суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов зазначеним способом.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 і АБ «Укоопспілка» 13 грудня 2006 року був укладений договір про надання кредиту №2 та 22 червня 2007 року кредитний договір №3, за яким остання отримала кредитні кошти. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором 25 червня 2007 року між ОСОБА_3 і банком був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

13 лютого 2019 року між ПАТ «Акціонерний банк «Укоопспілка» та ТОВ «Креді Фінанс Актив» були укладені договори про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору належні банку майнові права до ОСОБА_3 за кредитними договорами та договір купівлі-продажу майнових прав, які виникли або можуть виникнути в майбутньому та які включають право вимоги до боржників, які виникли за укладеними кредитними договорами, зокрема з ОСОБА_3

14 лютого 2019 року на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором ПАТ «Акціонерний банк «Укоопспілка» відступило ТОВ «Креді Фінанс Актив» права за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєвою Л.В. 25 червня 2007 року.

24 вересня 2019 року між ТОВ «Креді Фінанс Актив» та ОСОБА_1 був укладений договори №1 та №2 про відступлення права вимоги, за умовами яких кредитор відступив новому кредиторові, а новий кредитор набув належні кредиторові майнові права до боржника ОСОБА_3 за кредитними договорами №2 від 13 грудня 2006 року та №3 від 22 червня 2007 року.

Згідно з договором про відступлення права за іпотечним договором від 24 вересня 2019 року ТОВ «Креді Фінанс Актив» відступило ОСОБА_1 права за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєвою Л.В. 25 червня 2007 року.

Зазначені відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек.

За змістом ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

У пункті 1.4. іпотечного договору від 25 червня 2007 року визначено, що у випадку невиконання іпотекодавцем положень кредитних договорів, іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог.

ОСОБА_1 як правонаступник АБ «Укоопспілка», оскаржуючи ухвалу про забезпечення позову, зазначає про порушення переважного права іпотекодержателя на арештоване майно.

Такі її доводи не заслуговують на увагу, оскільки наявність арешту, накладеного на квартиру, не порушувало пріоритетного права АТ «Укоопспілка» на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки на час постановлення ухвали 04 лютого 2013 року.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ТОВ «Креді Фінанс Актив» правонаступником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2011 року та додаткового рішення суду від 05 березня 2012 року. Зазначеними судовими рішеннями в справі №2/2218/331/11 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний банк «Укоопспілка» заборгованість за кредитним договором №3 від 22 червня 2007 року в сумі 287474,38 грн, за кредитним договором №2 від 13 грудня 2006 року в сумі 672525,62 грн і судові витрати в сумі 1871 грн. В рахунок погашення заборгованості перед банком звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , належну боржникові, шляхом проведення прилюдних торгів. Виселено із зазначеної квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що накладення арешту на квартиру унеможливлює вирішення питання звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі іпотечного договору (державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем), оскільки відповідно до п. 5.4. іпотечного договору від 25 червня 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Первісний кредитор ПАТ «Акціонерний банк «Укоопспілка» в 2011 році скористався правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, що позбавляє ОСОБА_1 як нового кредитора можливості звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Доказів іншого порушення її прав у результаті забезпечення позову в справі ОСОБА_1 не надала.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта