Справа №484/598/20
Провадження № 22ц/812/1295/20 Головуючий у 1-й інстанції Шикеря І.А.
Категорія 50 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 липня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 березня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Шикері І.А. в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області о 9.00 годині із складанням його повного тексту, по справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, і з нього стягувались аліменти на її утримання до повноліття. Зараз донька навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія» на денній формі навчання на контрактній основі. В зв`язку з цим, донька не працює і потребує матеріальної допомоги. Витрати, пов`язані з навчанням несе позивач, а відповідач, який офіційно не працює, але є працездатним, постійно перебуває на заробітках у Чеській Республіці, може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому визнав вимоги частково у розмірі 1/10 частини з усіх видів доходу, та пояснив, що на його утриманні знаходяться дружина, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та два неповнолітніх сина, один з яких потребує додаткових витрат на лікування, у зв`язку з наявністю тяжкої хвороби.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 березня 2020 року позов задоволено частково, ухвалено про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/10 з усіх видів заробітку щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років, починаючи з 19 лютого 2020 року. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення на її користь аліментів у розмірі ј з усіх видів заробітку. Посилалася на той факт, що до досягнення повноліття їх донькою відповідач сплачував аліменти на утримання ще неповнолітньої доньки у розмірі ј частини, та не оспорював цей розмір, незважаючи на народження у нього від іншої жінки двох дітей, а тому такі обставини не можуть бути підставою для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини при продовженні навчання у меншому, ніж раніше розмірі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вважав її доводи необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції такими, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 16 липня 2020 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарг позивача повинна бути залишена без задоволення із наступних підстав.

Положення Сімейного Кодексу України виходять з принципу рівності прав та обов`язків батьків, які повинні брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , яка досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , і з 8 серпня 2018 року навчається на соціально-правовому факультеті в Національному університеті «Одеська юридична академія» на денній контрактній формі навчання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач спільно з повнолітньою дитиною зареєстрована за однією адресою у місті Первомайськ Миколаївської області, але донька проживає тимчасово у гуртожитку університету в місті Одеса.

Позивач ОСОБА_1 у 2018 році не працювала, знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та з квітня 2019 року влаштувалася на роботу у якості ревізору ТОВ «Авіон+», де отримує заробітну плату у середньому розмірі 4 260 грн.00 коп., та сплачує з 2018 року кошти за навчання доньки.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у іншому шлюбі, має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2008 року народження, який має вади здоров`я та потребує додаткових витрат на лікування і оздоровлення, а також малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружину, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, проживає окремо від повнолітній доньки, є працездатним, офіційно не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, що підтверджує письмовими документами, та не має у власності нерухомого майна.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на незадовільний стан здоров`я неповнолітнього сина, наявності у нього декількох дітей, та своє матеріальне становище, вказував на неспроможність утримувати повнолітню доньку шляхом сплати аліментів у розмірі ј частки з усіх видів заробітку.

Позивач, навпаки, посилалася на наявність у відповідача великих заробітків у Чеській Республіці, на підтвердження чого письмових доказів не надала, та утримання повнолітньої доньки на навчанні виключно нею, а тому вважала можливим визначити стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі ј частини.

Враховуючи наведені обставини, в тому числі, що: повнолітня дитина продовжує навчання за контрактною формою, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, яка здійснює оплату за навчання, забезпечує одягом та продуктами харчування; а відповідач, як батько, офіційно не працює та має мінливі заробітки, але при цьому сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття у відповідності до судового рішення, незважаючи на те, що перебуває у іншому шлюбі, має неповнолітнього сина з вадами здоров`я та малолітнього сина, догляд за яким здійснює дружина, яка знаходиться у відпустці, суд першої інстанції, виходячи з положень статей 199, 200 СК України дійшов до вірного висновку про те, що відповідач спроможний надавати допомогу та з нього підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітній дитини в зв`язку з її навчанням в частині від заробітку та усіх доходів, виходячи із пред`явлених позовних вимог матір`ю дитини.

При визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції врахований матеріальний стан відповідача, наявність у нього інших утриманців та відсутність постійно отримуваних ним доходів, тобто обставини, які передбачені статтею 182 СК України.

За такого, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, та встановленим обставинам справи.

В той же час, не погодившись із розміром аліментів, визначеним судом, позивач подала апеляційну скаргу, у якій мотивувала свою незгоду з судовим рішенням однією підставою, фактом сплати відповідачем аліментів до досягнення донькою повноліття у розмірі ј частини, та відсутністю у нього спору за цими обставинами.

Такі доводи апелянта, зокрема, сам факт сумлінного виконання відповідачем батьківського обов`язку зі сплати аліментів на старшу дитину до досягнення нею повноліття, не передбачає, на думку колегії суддів, автоматичного покладення на батька додаткового тягаря з утримання цієї ж дитини, після досягнення нею повноліття, у зв`язку з навчанням та в тому ж об`ємі, що був визначений раніше. За цих обставин стягнення аліментів на повнолітню дитину, як продовжує навчання, у тому ж розмірі, що і на утримання неповнолітньої дитини, може призвести до утиску прав та інтересів інших неповнолітніх дітей, обов`язок з утримання та виховання яких покладено також на відповідача.

Не може бути підставою для збільшення розміру аліментів у порядку статей 199, 200 СК України, і витрати, що були понесені матір`ю на навчання доньки до досягнення нею повноліття, оскільки такі витрати батька закладені у розмір аліментів, що стягнуті з нього раніше, ще на утримання неповнолітньої доньки.

Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у відповідності до статті 141 ЦПК України слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова