КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/5038/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/5054/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року, ухвалене під головування судді Яценко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у квітні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з останнього в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 77 397 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08.01.2019 ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України. Цим вироком встановлено, що відповідач керуючи автомобілем Тойота д.н. НОМЕР_1 порушив Правила дорожнього руху та здійснив наїзд на неї як на пішохода, спричинивши їй тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме отримала закриту травму правого стегна у вигляді перелому шийки стегнової кістки зі зміщенням уламків. Для відновлення здоров`я вона тривалий час перебувала на лікуванні, перенесла складні оперативні втручання. Вона є інвалідом першої групи інвалідності та потребує сторонньої допомоги у догляді за собою. На теперішній час вона може пересуватися лише за допомогою спеціального пристрою - ходунків та потребує лікувальної терапії.

Ухвалою суду від 02.12.2019 закрито провадження в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з відмовою позивачки від цих вимог. Позивач зазначила, що матеріальна шкода відшкодована страховою компанією у повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 80 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір у сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду, зменшивши суму стягнення до 10 000 грн. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає, що судом не враховано відсутність у його діях умислу на спричинення тілесних ушкоджень та його фінансовий стан. Він є пенсіонером, йому встановлено третю групу інвалідності, а відтак він не спроможний виплатити суму, встановлену судом. Крім того, вважає, що позивач не довела належними доказами розмір моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2017 сталася ДТП, внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме закриту травму правого стегна у вигляді перелому шийки стегнової кістки із зміщенням уламків.

Винним у цій ДТП визнано відповідача, який вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08.01.2019 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України. Цим вироком встановлено, що відповідач керуючи автомобілем Тойота д.н. НОМЕР_1 порушив Правила дорожнього руху, перед початком та під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив наїзд на позивачку. Позивач визнана потерпілою у кримінальному провадженні.

Внаслідок отриманих травм позивач перебувала на лікуванні у КМКЛШМД відділення травматології № 2 з 19.11.2017 по 12.12.2017 з діагнозом закритий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням.

Відповідно до розписки від 24.11.2017 відповідач сплатив позивачці 10 000 грн матеріальної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги та визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з тяжкості та тривалості моральних страждань позивачки та істотності змін у її житті.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції правильно керувався вимогами вищезазначених норм права та врахував, як тяжкість та тривалість моральних страждань позивачки, так і суттєвість змін у її життєвих стосунках, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень.

Відповідач не оскаржує право позивачки на отримання відшкодування в рахунок моральних страждань.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довела належними доказами розмір моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такий розмір визначається судом, виходячи з обставин спричинення таких страждань, їх тяжкості та тривалості. Проведення досліджень чи судових експертиз при цьому не є обов`язковим. Позивач надала докази отримання тілесних ушкоджень з вини відповідача, докази щодо характеру таких ушкоджень та тривалості лікування. Ці докази відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надавши відзив на позовну заяву, відповідач будь - яких доказів на спростування доводів позивачки, чи на підтвердження свого тяжкого фінансового стану не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Оскільки шкода позивачці завдана внаслідок вчинення злочину, що визнано вироком суду, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 10 000 грн.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 12.05.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик