Справа № 601/920/20
Провадження № 2-з/601/2/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Коротич І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

До Кременецького районного суду Тернопільської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Суд розглянув заяву у відсутність сторін в порядку частини 1 статті 153 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Окрім того, згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до частини 3, пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладенням арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник мотивує тим, що згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2020 року, розірвано шлюб, зареєстрований 27 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 43 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Однак дане рішення не набрало законної сили. У шлюбі ними було набуте майно, яке зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме - квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у володінні ОСОБА_2 перебуває рухоме майно, яке придбане за спільні кошти. Згоди про поділ даного майна між сторонами не досягнуто. Заявник вважає, що у зв`язку з відсутністю згоди на поді майна подружжя, ОСОБА_2 може відчужити належну їй квартиру, що створить додаткові перешкоди заявнику, оскільки він змушений буде звертатися до суду вже з іншими позовами до інших осіб, відтак буде позбавлений права на справедливий захист свого порушеного права та рішення суду буде не виконаним. Тому, заявник звернувся до суду з завою про забезпечення позову, з метою захисту його майнових прав у справі, яка перебуває на стадії збирання доказів та підготовки процесуальних документів, щодо звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, зазначена норма передбачена статтею 41 Конституції України.

Судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 в частині забезпечення позову ґрунтуються лише на особистому переконані та припущеннях. Заявником не додано суду доказів того, що майно, на яке він просить накласти арешт перебуває у спільній сумісній власності.

Зважаючи на наведене, передбачені ЦПК України підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання відповідної заяви протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя: