Справа № 561/241/20
УХВАЛА

30 квітня 2020 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

головучого судді Зейкан Н. М.

з участю секретаря судових засідань Левчук І. О.

відповідача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

В заяві вказував, що ухвалою Зарічненського районного суду від 19.03.2020 року у справі №561/225/20, за заявою ОСОБА_3 , вжито заходи забезпечення позову до подання позову про поділ спільного майна та накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Qashqai», рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_1 , сірий, номер кузова НОМЕР_2 : НОМЕР_3 , універсал-В, легковий, який належить йому на праві власності.

Вважає, що заходи забезпечення позову вжиті безпідставно, оскільки, спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя. Шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано Зарічненським районним судом 12.11.2019 року, а автомобіль, відповідно до договору купівлі продажу транспортного засобу, він придбав 18.02.2020 року та оформив за собою право власності, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Покликаючись на те, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, придбаний ним за власні кошти після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 просив скасувати заходи забезпечення позову, у виді накладення арешту на вищевказаний автомобіль.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , покликаючись на доводи, викладені в клопотанні підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки підстава скасування заходу забезпечення позову, на яку посилається відповідач ОСОБА_1 , а саме те, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю, є предметом спору про поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який не вирішений по суті.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові документи, долучені до клопотання про скасування заходів забезпечення позову, прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалою Зарічненського районного суду від 19.03.2020 року у справі №561/225/20, за заявою ОСОБА_3 , вжито заходи забезпечення позову до подання позову про поділ спільного майна та накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Qashqai», рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_1 , сірий, номер кузова НОМЕР_2 : НОМЕР_3 , універсал-В, легковий.

Як вбачається зі змісту позовної заяви по справі №561/241/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, предметом поділу є вищевказаний автомобіль. В обґрунтуванням позову остання зазначила, що автомобіль «Nissan Qashqai», державний номер НОМЕР_1 , який підлягає поділу, є її та ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, оскільки придбаний за спільні кошти в період шлюбу.

Ухвалою судді від 07.04.2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Підготовче судове засідання призначене на 13.05.2020 року. Справа перебуває в провадженні суду, судові засідання не проводилися.

ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги про скасування заходів забезпечення позову тим, що автомобіль марки «Nissan Qashqai», державний номер НОМЕР_1 є його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний після розірвання шлюбу.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , звернувшись із заявою про скасування заходів забезпечення позову, мотивував її тим, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю, чим фактично висловив заперечення проти позовних вимог, які можуть бути вирішені лише під час судового розгляду справи по суті про поділ спільного майна подружжя.

Суд рахує, що клопотання ОСОБА_1 є невмотивованим, а обставини, що стали підставою для накладення арешту на спірний автомобіль, не змінилися. Доказів на підтвердження зміни обставин, якими обґрунтовувалось забезпечення позову, не надано.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що скасування заходів забезпечення позову є передчасними, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову у даній справі є необґрунтованою, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Частиною 6 ст. 158 ЦПК України передбачено, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н. М. Зейкан