Справа № 357/6949/17
Провадження № 2-с/357/14/20
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

"20" травня 2020 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №357/6949/17 за заявою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води

В С Т А Н О В И В :

18.05.2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даною заявою, в якій просив скасувати судовий наказ №357/6949/17 від 14.07.2017 року, у справі за заявою КП БМР «Білоцерківтепломережа» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води.

Заявник.посилається на те, що жодних підтверджуючих даних щодо власника майна або осіб, які були зареєстровані за адресою по АДРЕСА_1 суду не надано, та сам суд не переконався перевіривши ці дані згідно запиту в адресно-довідковому бюро згідно ст. 165 ЦПК України. Також судом було винесено судовий наказ з порушенням будь яких процесуальних строків, оскільки в правому нижньому кутку судового наказу наявна дата внесення судового наказу в автоматизовану систему документообігу суду, а саме: 03.01.2018 незважаючи на те, що сам судовий наказ датується 14.07.2017.

Право власності на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 було зареєстровано за батьком заявника ОСОБА_2 в період з 23.10.2000 по 10.01.2001 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 03.10.2000 виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква (реєстрова книга № 121, реєстровий № НОМЕР_2 ). Таким чином, стає незрозумілим, чому вимоги за судовим наказом пред`явлені саме до заявника та з 2014 року - в той час, коли ні заявник, ні його батько не є власниками вищезазначеної квартири за адресою якої виникла заборгованість.

Доказами, що підтверджують необґрунтованість вимог стягувача та правомірність скасування судового наказу є копія довідки № 15.2-03/2541 від 14.05.2020 видана Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, копія довідки № 15.2-03/2542 від 14.05.2020 видана Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, копія довідки № 1168 від 15.05.2020 видана КП КОР «Південне БТІ».

В обґрунтування поважності пропуску строку для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу заявник посилається на те, що про існування даного судового наказу № 357/6949/17 2-н/357/910/17 (суддя Протасова О.М.) він дізнався 14.05.2020 з направлення на адресу місця його роботи постанови державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.02.2020 (ВП №60851807). Та отримав копію судового наказу 14.05.2020 при зверненні до державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ). Отже, строк для звернення із заявою про його скасування згідно ст. 170 ЦПК України почався з наступного дня після одержання копії судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.

Так, згідно з п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як роз`яснено в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, то така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Дослідивши матеріали справи та матеріали додані до заяви, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу оскільки з даних матеріалів вбачається, що між сторонами існує спір за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води, який підлягає розгляду судом у спрощеному позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 171 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №357/6949/17 - задовольнити.

Судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/6949/17 за заявою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води - скасувати.

Роз`яснити Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» його право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвалу надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяВ. П. Цукуров