Справа №: 343/533/20
Провадження №: 2/0343/336/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2020 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді - Монташевич С. М.,
з участю: секретаря - Шикор Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №343/533/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Стислий виклад позицій сторін:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2015 (справа №343/183015-ц) було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею. Умови проживання є комфортними та прийнятними для дітей. Вона піклується про них, старається забезпечити усім необхідним і дбати про їх благополуччя. На даний час нею створено всі належні умови для їх добробуту. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків. Дитина повинна бути забезпечена належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим від прожиткового мінімуму. Ці потреби мають забезпечити обоє батьків. На момент звернення до суду з цим позовом між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання батьком свого обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Відповідач є дієздатною особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому може і зобов`язаний допомагати своїх дітям матеріально. Крім того, дочка ОСОБА_4 є студенткою Львівського музичного коледжу ім. С.П.Людкевича, навчається на денній формі навчання, що потребує значних фінансових витрат для забезпечення її всім необхідним. Дівчинка часто хворіє, їй встановлено діагнози, які потребують значних коштів на лікування та регулярне обстеження. Їй, позивачці, на даний час самостійно дуже важко утримувати дітей, так як з кожним роком їх потреби зростають, а відповідач кошти для їх утримання в добровільному порядку не надає. Отже, враховуючи, що діти проживають з нею, відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак письмовою заявою просить справу розглядати у її відсутності, позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання поштового відправлення. Відзив на позов не подав.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду:
ухвалою суду від 01.04.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
29 квітня 2020 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, в якій вона не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від відповідача відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 29.04.2020 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
30 вересня 2015 року заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі №343/1830/15-ц шлюб між сторонами розірвано, малолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.15).
Сторони по справі є батьками дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11.04.2003 відділом РАГС РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис № 74, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 05.02.2007 відділом РАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис №35 (а.с.7, 11).
Неповнолітні дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою №1440 від 13.03.2020 Долинської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.13).
Відповідно до довідки №83 від 10.03.2020 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівського музичного коледжу ім. С.П.Людкевича», ОСОБА_4 з 01.09.2018 дійсно є студенткою даного коледжу II курсу відділення фортепіано денної форми навчання, держаного замовлення, I рівня акредитації. Закінчує повний курс навчання 30.06.2022 (а.с.14).
Згідно з виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8398/16, №5417/17 та виписки з історії хвороби №1090, ОСОБА_4 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом епілептичний синдром (генералізовані тоніко-клонічні судоми) (а.с.16, 18-19, 20, 17).
Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей, які, враховуючи, в тому числі, і наявну хворобу (діагноз) дочки сторін, і її навчання у музичному коледжі, а також потреби молодшого сина, який з віком потребує більше матеріальних витрат, потребують значних коштів для забезпечення всім необхідним та участі обох батьків в їх утриманні.
Оцінка суду:
дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.
Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітні дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні дітей не бере, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне їх утримання.
Суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітків (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, позов задовольнити повністю.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від оплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду.
На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 279, 282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочати з31 березня 2020 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторонам по справі роз`яснити, що відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження, який встановлений у рішенні суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення складено 29 квітня 2020 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич