Житомирський апеляційний суд
Справа №2-813/08 Головуючий у 1-й інст. Григорусь Н.Й.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №2-813/08 за позовом Кредитної спілки «Альянс Україна», правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2008 року, яке ухвалене під головуванням судді Григорусь Н.Й. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2007 року Кредитна спілка «Альянс Україна» (надалі КС «Альянс Україна» або кредитна спілка) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких просила стягнути в солідарному порядку заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 700 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 1 695,91 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті боргу (1% від загальної суми неповернутого кредиту за кожен день прострочення) в сумі 7 881 грн. та штраф (50% від несплаченої суми кредиту) в розмірі 1 850 грн., а всього 15 126,91 грн. Позов обґрунтовувала тим, що 30 серпня 2006 року між кредитною спілкою та ОСОБА_2 (надалі позичальник або боржник) укладений договір кредиту №40-06кЖт, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 3 700 грн. під 0,1918% за кожен календарний день на термін до 30 серпня 2007 року. Того ж дня із ОСОБА_3 (надалі поручитель) укладений договір поруки, за умовами якого поручитель взяла на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями боржника перед кредитором у повному обсязі. ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконувала з моменту отримання кредиту та до дня звернення кредитної спілки із даним позовом до суду (13 червня 2007 року) жодних коштів за кредитом не сплачувалося взагалі. Надіслані 13 жовтня 2006 року на адресу позичальника і поручителя вимоги погасити заборгованість залишилися без відповіді та належного реагування. Відповідно до п.5.3.1 договору кредиту при створенні простроченої заборгованості більше ніж на сім днів, а також при створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором, кредитна спілка має право достроково розірвати договір, достроково стягнути кредит повністю та проценти за весь термін, передбачений п.2.1 договору. Позичальнику і поручителю 17 листопада 2006 року направлялися повідомлення про розірвання договору кредиту від 30 серпня 2006 року №40-06кЖт та про подальше направлення матеріалів до суду щодо стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2008 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Альянс Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 15 126,91 грн., а саме: за тілом кредиту 3 700 грн., за процентами за користування кредитом 1 695,91 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання 7 881 грн. та штраф 1 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Альянс Україна» сплачені судові витрати: по 76 грн. судового збору та по 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19 березня 2013 року замінено сторону у виконавчих провадженнях №№28058883,28058078, відкритих 04 серпня 2011 року Богунським відділом ДВС Житомирського МУЮ, а саме замінено стягувача КС «Альянс Україна» на ОСОБА_1 при виконанні рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2008 року в даній цивільній справі.

Із дотриманням порядку оскарження заочного рішення, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначає, що справа розглянута за її відсутності, але судової повістки вона не отримувала. Так, адреса її проживання АДРЕСА_1 , а у договорі поруки внесено відомості про її проживання невірно АДРЕСА_2 . У судовій повістці міститься не її підпис. Суд фактично позбавив її можливості бути присутньою в судовому засіданні та захищати свої права та інтереси. Також посилається на те, що кредитна спілка не мала права відступати право вимоги фізичній особі ОСОБА_1 , оскільки фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, враховуючи, що такі можуть надаватися лише спеціалізованими установами, якими є банки або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Окрім того, після направлення позичальнику 13 жовтня 2006 року вимоги про стягнення заборгованості кредитор втратив можливість нараховувати та стягувати проценти за користування кредитом, а також пеню. У постанові від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц Верховий Суд зробив правовий висновок про те, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нараховувати та стягувати проценти та пеню, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. Всупереч приписам ст.61 Конституції України суд безпідставно одночасно стягнув пеню та штраф, хоча, на думку скаржника, у даному випадку це один вид цивільно-правової відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу КС «Альянс Україна» просить апеляційну скаргу відхилити, а заочне рішення залишити без змін. Наголошує на тому, що при укладенні кредитного договору ОСОБА_3 власноручно заповнила анкету від 30 серпня 2006 року, в якій вказала, що фактичне її місце проживання: АДРЕСА_2 , а місце реєстрації: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим у договорі поруки зазначено місце фактичного проживання ОСОБА_3 . Окрім того, у попередженні від 13 жовтня 2006 року №92, адресованому ОСОБА_2 , зазначено, що борг за процентами складає 312,22 грн., а тому воно не є вимогою про дострокове повернення всіх процентів за весь період дії кредитного договору, які складають 1 521,06 грн. До того часу, як кредитна спілка звернулася до суду з позовом, відповідачі лише один раз провели проплату 25 жовтня 2006 року в сумі 400 грн. (після отримання письмового попередження від 13 жовтня 2006 року). У пункті 5.1 договору поруки зазначено, що ОСОБА_3 ознайомлена з умовами надання кредиту. Поручитель не оскаржувала кредитний договір та не вважала його пункти 6.2,6.3 щодо пені та штрафу несправедливими.

ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу відхилити, а заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії навіть у випадку, коли повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом із особою, якій адресовано судову повістку та яку не виявлено в місці проживання. Окрім того, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що 30 серпня 2006 року між Кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_2 укладений договір кредиту №40-06кЖт (а.с.6-7). За умовами договору кредитна спілка надала позичальникові у тимчасове користування кредит у сумі 3 700 грн. Строк дії договору 12 місяців, тобто із 30 серпня 2006 року по 30 серпня 2007 року. Розмір процентів за користування кредитом 0,1918% за день та нараховуються помісячно. Позичальник зобов`язалася сплачувати не пізніше ніж 25-го числа кожного наступного місяця плату за користування кредитом за попередній місяць та частину основної суми кредиту.

Видатковим касовим ордером від 30 серпня 2006 року підтверджується, що ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у сумі 3 700 грн. за договором від 30 серпня 2006 року №40-06кЖт (а.с.9).

Кредитна спілка «Альянс Україна» і ОСОБА_1 08 липня 2011 року уклали договір про відступлення права вимоги №1, за яким останній набув право вимоги у тому числі за кредитним договором від 30 серпня 2006 року №40-06кЖт, укладеним із ОСОБА_2 (а.с.41-42).

Із метою забезпечення виконання основного зобов`язання 30 серпня 2006 року між Кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_3 укладений договір поруки №40-06кЖт (а.с.8).

За умовами договору поруки ОСОБА_3 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 , що випливають із договору кредиту від 30 серпня 2006 року №40-06кЖт. Пунктом 3.2. договору поруки визначено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає за зобов`язаннями боржника у повному обсязі, тобто: повернення кредиту, виплати процентів за користування кредитом, сплати додаткових процентів, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов договору кредиту. У пункті 4.1. договору поруки сторони домовилися, що такий вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов даного договору.

Відповідно до частини четвертої ст.559 ЦК України, що діяла у такій редакції на час виникнення спірних правовідносин, порука припинялася після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що у законодавстві передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

Із огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої ст.559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливості пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями частини четвертої ст.559 ЦК України, необхідно зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою ст.1050 ЦК України.

У пункті 5.3.1 договору кредиту прописано, що спілка має право достроково розірвати договір, в односторонньому порядку достроково стягнути кредит повністю та проценти за весь термін, передбачений п.2.1 договору, а також звернути стягнення на предмет застави при настанні одного з наступних фактів: а) створенні простроченої заборгованості більше ніж за 7 днів; б) створенні незабезпеченої заборгованості з будь-яких обставин; в) використання кредиту не за призначенням; г) створення реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором; д) у випадку тяжкої хвороби, настання інших обставин, які не залежать від волі позичальника, та які перешкоджають виконанню ним умов цього договору.

У матеріалах справи містяться копія попередження КС «Альянс Україна» від 13 жовтня 2006 року №92, яке надіслане та отримане позичальником ОСОБА_2 18 жовтня 2006 року (а.с.11-12). У попередженні йдеться про те, що за договором кредиту станом на 13 жовтня 2006 року утворилася заборгованість з процентів за користування кредитом у сумі 312,22 грн. та основного боргу в сумі 3700 грн. Також міститься прохання в термін 10 днів погасити борг або проплатити першу частину боргу.

Договором був встановлений обов`язок позичальника повертати позику частинами (з розстроченням). До кожного 25 числа наступного місяця слід було сплачувати 437,30 грн. Щомісячна плата мала включати частину тіла кредиту та проценти за користування кредитом. Отже, за умовами п.3.1 та таблиці 1 договору кредиту все тіло належало повертати з 30 серпня 2006 року до 25 серпня 2007 року, але у зв`язку із неналежним виконанням умов договору кредиту в попередженні кредитор скористався своїм правом та змінив строк виконання основного зобов`язання, зажадавши дострокового повернення усього тіла кредиту в сумі 3 700 грн. в термін 10 днів. Посилання кредитної спілки у відзиві на апеляційну скаргу на те, що кредитна спілка у попередженні начебто не змінила строк виконання основного зобов`язання спростовуються змістом самого попередження, оскільки слід приймати до уваги не лише суму заборгованості за процентами за користування кредитом, але й тіло кредиту, на яке вони нараховуються. Висунута вимога про дострокове повернення усього тіла кредиту, а отже змінено строк виконання зобов`язання.

Повідомлення від 13 жовтня 2006 року №93 було надіслане поручителю ОСОБА_3 , яке вона отримала 16 жовтня 2006 року, із зазначенням основного боргу за тілом кредиту в сумі 3 700 грн. (а.с.13-14).

Отже, у зв`язку з невиконанням позичальником умов договору кредиту кредитна спілка (кредитор) скористалася своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за тілом кредиту і направила 13 жовтня 2006 року на адресу позичальника та поручителя вимоги про дострокове повернення тіла кредиту , тобто відповідно до частини другої ст.1050 ЦК України. Змінився строк виконання основного зобов`язання та упродовж шести місяців, починаючи з 29 жовтня 2006 року (18 жовтня 2006 року + 10 днів = 28 жовтня 2006 року) та до 30 квітня 2007 року, кредитна спілка зобов`язана була пред`явити позов до поручителя ОСОБА_3 , але звернулася до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя 13 червня 2007 року, тобто поза межами шестимісячного строку дії поруки (29 жовтня 2006 року + 6 місяців = 30 квітня 2007 року).

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша ст.82 ЦПК України).

Посилання кредитної спілки у відзиві на апеляційну скаргу на те, що відповідачі провели оплату 25 жовтня 2006 року в сумі 400 грн. не підтверджуються доказами, не визнаються ОСОБА_3 та її представником і викликають у колегії суддів апеляційного суду обґрунтовані сумніви. Так, у розрахунку заборгованості, який виготовлений самою кредитною спілкою станом на 24 квітня 2007 року не відображена сплата, на яку вона посилається у своєму відзиві. До відзиву доказу, який би підтверджував сплату, не приєднано. Окрім того, при зверненні до суду кредитна спілка у позовній заяві чітко та однозначно зазначала про те, що з моменту отримання кредиту та по 13 червня 2007 року (час звернення до суду із позовом) жодних коштів відповідачами не сплачувалося. Отже, колегія суддів не може ґрунтувати судове рішення на припущеннях. Конституційний Суд України у рішенні в справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Усі сумніви апеляційний суд трактує на користь поручителя, як більш уразливої сторони у спірних правовідносинах.

Навіть, якщо була б доведена сплата в сумі 400 грн. 25 жовтня 2006 року, на час звернення кредитора до суду із даним позовом порука припинилася 28 травня 2007 року (17 листопада 2006 року + 10 днів = 27 листопада 2006 року; 28 листопада 2006 року + 6 місяців = 28 травня 2007 року), враховуючи чергове повідомлення кредитної спілки від 17 листопада 2006 року (а.с.15-17), а позов подано до суду 13 червня 2007 року, тобто після припинення поруки.

Порука це строкове зобов`язання. Сплив строку дії поруки припиняє суб`єктивне право кредитора.

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про припинення поруки на підставі частини четвертої ст.559 ЦК України у зв`язку із пропуском кредитором шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Оскільки на час звернення кредитора із даним позовом до суду порука припинилася, то заборгованість не може бути стягнута з ОСОБА_3 у солідарному з позичальником порядку, а у задоволенні позову до поручителя слід відмовити.

Справа була розглянута за відсутності ОСОБА_3 , але про дату, час та місце засідання суду вона була повідомлена 07 липня 2008 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.28).

Решта доводів апеляційної скарги, з огляду на вищевикладене, не має правового значення для розгляду даного спору та не потребує додаткового обгрунтування. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Невідповідність висновків, викладених у заочному рішенні суду першої інстанції, обставинам справи щодо солідарної відповідальності поручителя із позичальником, незастосування до спірних правовідносин положень частини другої ст.1050, частини четвертої ст.559 ЦК України є підставами відповідно до ст.376 ЦПК України для скасування заочного рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ухвалення у цій частині нового судового рішення, про відмову кредитній спілці, правонаступником якої є ОСОБА_1 , у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Оскільки у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 відмовляється у зв`язку з припиненням поруки, то судові витрати не можуть покладатися на останню. Судові витрати належить задовольняти пропорційно до задоволених вимог, а тому судові витрати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь кредитної спілки судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у відмовленій частині скасовуються, що відповідає приписам ст.141 ЦПК України.

Судовий збір, понесений ОСОБА_3 на подання апеляційної скарги у сумі 1 151,60 грн. покладається на ОСОБА_1 , який є правонаступником кредитної спілки.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2008 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту від 30 серпня 2006 року №40-06кЖт скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити Кредитній спілці «Альянс Україна», правонаступником якої є ОСОБА_1 , у задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2008 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Альянс Україна» судових витрат: 76 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ), який є правонаступником Кредитної спілки «Альянс Україна», на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 1 152 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 18 травня 2020 року.