Номер провадження 22-ц/804/1612/20
Головуючий у 1-й інстанції Літовка В.В.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 234/16571/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2016 року (суддя Літовка В.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Краматорськ Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтував неналежним виконанням умов кредитного договору від 02.09.2004 року з боку відповідача, внаслідок чого станом на 25.08.2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 136 286,90 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» загальну заборгованість за кредитним договором № КТН3АК00102044 від 02.09.2004 року станом на 25.08.2015 року в сумі 136 286,90 грн і понесені судові витрати в розмірі 2 044, 30 грн.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 липня 2007 року (справа № 2-3081/2007 р.) з ОСОБА_1 вже стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, що і у справі № 234/16571/15-ц.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

В частині 1 статті 274 ЦПК України зазначено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи.

Крім того, згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» 02.09.2004 року надав кредит ОСОБА_1 у розмірі 46 863,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно із довідкою-розрахунком загальна сума заборгованості станом на 25.08.2015 року складає 136 286,90 грн, з яких: 26 042,99 грн заборгованість за кредитом; 38 467,05 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 322,88 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 68 453,98 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що в добровільному порядку вказана заборгованість не була погашена, а тому заборгованість за кредитом в розмірі 136 286,90 грн підлягає стягненню.

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Зі змісту кредитного договору № КТН3АК00102044 від 02.09.2004 року випливає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 46 863,00 грн на строк до 01.09.2009 року.

Встановлено, що заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 липня 2007 року у справі № 2-308/2007 р. за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 27 371,51 грн, по відсотках 1 123,62 грн, заборгованість по комісії у розмірі 453,12 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 358,65 грн.

Отже, в даному випадку позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, комісії та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, шляхом стягнення даних коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц зазначила, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.

У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

У постанові від 08 листопада 2019 року № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла такого правового висновку, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, встановлені апеляційним судом обставини, а також наявні в матеріалах справи докази дають підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з позивача АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути на користь відповідача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції 3 066,50 грн.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 376, 382-384, ЦПК України, Донецький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 3 066 (три тисячі шістдесят шість) гривень 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи