Справа № 216/3257/14-ц
провадження №2/216/128/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Бутенко М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Котенко А.В.,

представників позивача - ОСОБА_1 , Гукова О.В.,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Управління комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Парковка та реклама», про повернення майна, що безпідставно використовується, -

СУТЬ СПОРУ:

24.04.2014 року та уточнено 10.10.2016 року представник Управління комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Парковка та реклама», про повернення майна, що безпідставно використовується.

В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 31.08.2007 року між Управлінням комунальної власності виконкому Криворізької міської ради, яке згідно «Положення про управління комунальної власності міста виконкому міськради» виконує функції орендодавця комунального майна, та членом спілки художників України ОСОБА_2 був укладений договір оренди № 1/35 нежитлового приміщення розташованого на 8 поверсі житлового будинку, загальною площею 80,04 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , для використання під розміщення творчої майстерні. Термін дії договору з 20.08.2007 року по 19.08.2008 року включно. У 2008 році на підставі п. 10.6 договір був пролонгований до 19.08.2013 року.

На підставі ст.ст.17, 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також п. 10.5 Договору, листом №3340 від 22.07.2013 року орендарем було повідомлено про закінчення терміну дії договору 19.08.2013 року, та повідомлено, що в зв`язку з наявністю боргу з орендної плати перед КП «Парковка та реклама», договір продовжено не буде, орендарю необхідно терміново розрахуватися за орендоване приміщення та здати у п`ятиденний термін по акту прийому-передачі. Також листом управління комунальної власності місті №3777 від 21.08.2013 року, відповідача повідомлено про те, що договір оренди закінчився 19.08.2013 року, та продовжено не буде. Проте, незважаючи на закінчення строку дії договору оренди відповідач продовжує використовувати нежитлове приміщення без відповідних правових підстав, чим порушує права та законні інтереси управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради.

Ухвалою суду від 20.12.2017 року після повторного автоматичного розподілу судової справи, справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, суду пояснила, що ОСОБА_2 було запропоновано в Центрально-Міському районі інше, менше за розмірами житлове приміщення під оренду творчої майстерні, однак він відмовився.

Представник позивача ОСОБА_4 пояснила, що договір укладений 31.08.2007 року між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради та ОСОБА_2 щодо оренди нежитлового приміщення розташованого на 8 поверсі житлового будинку, загальною площею 80,04 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для використання під розміщення творчої майстерні, щорічно припинявся 19 серпня. У відповідності до п. 10.5 договору, листом від 22.07.2013 року ОСОБА_2 було повідомлено про закінчення терміну дії договору 19.08.2013 року, та зазначено, що в зв`язку з наявністю боргу з орендної плати перед КП «Парковка та реклама», договір продовжено не буде, та повідомлено про необхідність терміново розрахуватися за орендоване приміщення та здати у п`ятиденний термін по акту прийому-передачі. Після цього, листом від 21.08.2013 року відповідачу повідомлено, що договір оренди закінчився 19.08.2013 року, та продовжено не буде. Посилаючись на вищевикладені обставини, просила суд задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача Кисилевич С.Ф. надав суду відзив, вважає позовну заяву необґрунтованою та незаконною. 06.04.2004 року між ОСОБА_2 як членом спілки художників України та Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради був укладений договір оренди №1/88. Предметом договору оренди був об`єкт нерухомості комунальної власності міста - нежитлове приміщення на 8 поверсі житлового будинку, загальною площею 66,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

22.04.2005 року повторно був укладений договір з Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради новий договір оренди №1/26, а 31.08.2007 року договір був переукладений за №1/35. Згідно п.10.1 договору строк його дії встановлений на 1 рік, згідно п.10.6, в разі, якщо орендодавець не попередить орендаря протягом одного місяця до закінчення та після закінчення терміну дії договору договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах. Так, у 2008 році договір був пролонгований до 19.08.2013 року.

29.04.2009 року між орендодавцем Управлінням комунальної власності та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору оренди №1/35 від 31.08.2007 року, згідно якої був змінений п.4.1 договору у наступній редакції: «Орендна плата перераховується на спеціальний розрахунковий рахунок КП «Парковка та реклама». Управління комунальної власності повідомило відповідача листом №3340 від 22.07.2013 року про закінчення строку дії договору оренди, проте інша сторона по договору з боку КП «Парковка та реклама» у серпні, вересні та жовтні 2013 року виставляла рахунки для оплати відповідачем орендної плати, а саме: з 01.08.2013 року - 609,60 грн., з 01.09.2013 - 608,60 грн., з 01.10.2013 року - 845,57 грн. Тобто, сторона за договором оренди з боку КП «Парковка та реклама» вчинила дії, які безпосередньо свідчать про продовження дії договору оренди ще на один рік, тобто до 19.08.2014 року. Крім того, орендодавець повідомив відповідача про закінчення строку договору не за 31 день, як передбачено договором, а за 27 днів.

Разом з тим, приймаючи до уваги ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (договір оренди не може бути меншим, ніж п`ять років) та враховуючи, що ця норма права вступила в дію з 15.12.2009 року, тому, починаючи з наступного подовження (пролонгації) терміну дії спірного договору оренди з 19.08.2010 року спірний договір оренди продовжив термін дії не на один рік, а на п`ять років та відповідно діяв до 19.07.2015 року. Та враховуючи, що у подальшому Орендодавець Управління комунальної власності протягом місяця до закінчення та після закінчення терміну дії спірного договору оренди не попередив про його припинення, відповідно він продовжив строк дії на наступні 5 років та відповідно діє до 19.08.2020 року. Крім того, просить суд надати правову оцінку мотивувальній частині як рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2018 року, так і постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.06.2018 року (справа №210/2982/16-ц), у яких всупереч цивільно-процесуального принципу - процесуальної дизпозитивності ст. 13 ЦПК України було зазначено наступне: «Оскільки, у серпні 2008 року питання про припинення цього Договору не вирішувалося, він вважається продовженим на п`ять років, у відповідності з приписами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», та строк його дії закінчується 19 серпня 2013 року». Зазначеним висновок судів суперечить матеріальному праву - ч. 3 ст. 5 ЦК України (якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності). Вважає, що відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Крім того, вважає необґрунтованою ухвалу суду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року, та винесеною з порушенням цивільно-процесуального законодавства, зокрема ч. 1 ст. 335, ч. 2 ст. 338 ЦПК України. Враховуючи викладене, а також те, що протягом 1996-2019 років ОСОБА_2 приймав участь у більш як сорока п`яти загальноміських та персональних виставках своєї творчості, присвячених історії України та місту, нагорнений нагрудним знаком «За заслуги перед містом» ІІІ ступеня, просить суд відмовити позивачу в позові.

Представник третьої особи Солод Р.Г. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказує, що відповідач після закінчення стоку дії договору оренди не звільнив та не передав приміщення до комунальної власності міста, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За ст.ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 31.08.2007 року між ОСОБА_2 як членом спілки художників України та Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради був укладений договір оренди №1/35. Предметом договору оренди був об`єкт нерухомості комунальної власності міста - нежитлове приміщення на 8 поверсі житлового будинку, загальною площею 66,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.10.1, договір діє з 20.08.2007 року по 19.08.2008 року. Припиняє дію договір у разі закінчення терміну дії (п.10.4). Пунктами п.п. 10.5, 10.6 визначено, що за місяць до закінчення терміну дії договору орендодавець нагадує про закінчення терміну дії договору орендарю. Якщо орендодавець не попередить орендаря протягом одного місяця до закінчення та після закінчення терміну дії договору договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах - а.с.4, т.1.

Сторони визнають пролонгацію договору щорічно, також відповідач не заперечував отримання листів позивача №3340 та №3777 щодо закінчення терміну дії договору - а.с. 10-12, т.1.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

З наведених вище норм законодавства випливає, що можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв`язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки.

Таким чином, договір між сторонами щорічно припинявся 19 серпня, в тому числі 19 серпня 2013 року. Припинення договору не залежало від факту повного чи часткового виконання будь-яких умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» такою умовою є відсутність заяви однієї із сторін про припинення умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2018 року, у справі за № 210/2982/16-ц, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про зміну правовідношення, шляхом внесення змін в договір оренди приміщення - відмовлено. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.06.2018 року, вищевказане рішення залишено без змін, та в подальшому оскаржено не було. Серед обставин встановлених судом, судами також встановлено, що договір оренди від 31.08.2007 № 1/35, укладений між сторонами, припинений 13.08.2013 року, оскільки власник майна, після закінчення терміну дії договору, не побажав укладати договір оренди на новий термін.

Частинами 4, 5 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про зміну правовідношення, шляхом внесення змін в договір оренди приміщення, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 брав участь у розгляді справи, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.06.2018 року набрало законної сили, та не оскаржувалося відповідачем в касаційному порядку, та не може підлягати будь-якій правовій оцінці під час розгляду іншої справи.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що спірний договір припинений 19.08.2013 року не був пролонгований сторонами, відповідно заперечення відповідача є безпідставними та не заслуговують на увагу в контексті наведених норм законодавства та фактичних обставин справи встановлених судом.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Управління комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Парковка та реклама», про повернення майна, що безпідставно використовується, - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , повернути Управлінню комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області нежитлове приміщення, на 8 поверсі житлового будинку, загальною площею 80,04 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Управління комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, судовий збір в розмірі 263 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Відомості про сторін:

Позивач: Управління комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Комунальне підприємство «Парковка та реклама», , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, майдан Праці, буд. 1.

Головуючий суддя: М.В. Бутенко