Справа № 357/918/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Бондаренко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, шляхом направлення поштою, який зареєстрований судом 27.01.2020 року, мотивуючи тим, що вона та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2013 року, який було розірвано в травні 2019 року. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спору з відповідачем про місце проживання дитини не має, адже після розпаду сім`ї дитина проживає з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Виховання та утримання дитини на даний час лежить повністю на ній. Вона не має змоги працювати повною мірою, так як сама доглядає за малолітньою дитиною, тому працює частково фрілансером з дому (віддалено). Її доходи складаються з коштів за консультативні послуги. Відповідач є громадянином України, проте він набув громадянства України та приїхав в Україну з країни ОСОБА_4 , постійно змінює місце роботи, часто перебуває без роботи, працює неофіційно або ж закордоном, має інші джерела доходів. Прослідкувати реальний його дохід та місце роботи тяжко. Крім того, не затримується на жодній роботі довше кількох місяців. Останнє відоме його місце роботи закордоном в Болгарії, з часу повернення в Україну з серпня 2019 він змінив кілька місць роботи в Києві. Реальна його заробітна плата їй не відома. В останні декілька років до цього відповідач взагалі офіційно не працював, літо 2018 року провів у Франції, проживаючи у сестри. Вважає відповідача надзвичайно не стабільним та без певного встановленого місця проживання та місця роботи в Україні, який може в будь - який момент поїхати працювати закордон, маючи відповідно вищий дохід. Відповідач має іншого неповнолітнього сина, розмір аліментів встановлений іншим рішенням суду, який їй не відомий, систематично ухиляється від допомоги старшому синові, який проживає в селі Лукаші, Баришівського району Київської області. Відповідно до закону, аліменти мають бути достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, до яких однозначно входять гроші на придбання продуктів харчування і непродовольчих товарів, навчання і дозвілля дитини, лікування. Їх син відвідує Білоцерківський дитячий садочок №32 «Перлинка», оплата за харчування становить в середньому 400 грн. в місяць, також існують додаткові збори коштів в садочку на потреби дитячого садочку, групи, ремонт, подарунки, свята, дитячі заходи, вистави, зошити та канцелярію та ін., місячна сума 200 грн., відповідно 300 грн. є частина батька, щодо оплати дитячого садочку. Крім того, син відвідує заняття з підготовки до школи, заняття з брейкдансу в Дитячому Центрі «Лідерленд», ціна абонементу одного із гуртків на місяць із розрахунку 2 заняття в місяць становить 500 грн., проте корегується в залежності від кількості занять та оплати за місяць повністю, чи одноразово по заняттях. Син почав відвідувати заняття з вересня 2019 року та планує до травня 2020 року, додатково придбали зошити для занять в «Лідерленді», розроблені їх центом. Отже, сума додаткових занять за місяць становить 1000 грн., половина батька становить 500 грн. - витрати на заняття в дитячому центрі розвитку. Також, в сина є затримка мовлення, тому, він відвідує додаткові заняття з психологом, логопедом та вчителем - реабілітологом в дитячому садочку по 2 рази з кожним спеціалістом кожного тижня протягом року. Вона купує багато різного роду книжок та іграшок, щомісячно це становить мінімум 1000 грн., таким чином частина батька 500 грн. - витрати на культурний, психологічний та розвиток мовлення дитини. Також, вони із сином багато подорожують (в 2019 році вони відпочивали в Египті, на Шацьких озерах Волині, в аквапарку Орхіленд (Молдова) та термальних водах Берегово), однак, відповідач жодним чином навіть частково не профінансував будь-яку поїздку. Тому, на витрати, щодо оздоровчих поїздок рахує за необхідне стягувати з відповідача 3000 грн. щомісячно, а частина батька, щодо оздоровлення дитини становить 1500 грн. щомісячно.Стосовно харчування оцінює витрати на дитину в розмірі мінімум 3000 грн. на місяць. Вона не має приватного будинку чи дачі, проживає сама з дитиною в квартирі, тому не має жодної допомоги навіть продуктами харчування з будь - якого джерела для дитини, відповідно частина батька 1500 грн., стосовно харчування сина кожен місяць. Важливою частиною є фізичний розвиток, так як син відвідує заняття по брейкдансу, а також додаткові заняття по аеробіці та степу в дитячому садку, що потребує спортивної форми, взуття та спортивного інвентарю. Вона придбала для сина роликові ковзани, вело біг, скейт, самокат, санки та ін. На спортивний розвиток дитини витрачає 500 грн. кожен місяць, частина батька стосовно фізичного розвитку складає - 250 грн. щомісячно. Велику частину витрат складають послуги, щодо лікування, особливо стоматологія. Наразі період зміни молочних зубів, майже всі зуби мають пульпіт.Таким чином, лікування всіх зубів супроводжується гострим запаленням десни та проводиться в поверхневій чи глибокій седації в медичному центрі «Беладент». Проте, седація завжди потребує додаткової здачі аналізів та перевірку кардіологом та педіатром, загальний чи розширений аналіз крові.Також, син хворіє вірусними та простудними захворювання, також після лікування зубів він регулярно потребує відновлення шлунку. Середня ціна витрат на лікування складає 2000 грн. на місяць, тобто частина батька, щодо медичного лікування дитини складає - 1000 грн. в місяць. Вона не має змогу оформити субсидію на 2 кімнатну квартиру в якій проживає із сином, комунальні послуги є достатнього високі. В середньому оплата квартири становить 3000 грн., з розрахунку на двох з дитиною, частина дитини 1500 грн., а отже відповідача 750 грн. щомісячно - витрати, щодо забезпечення місця проживання дитини. Дитина також потребує оновлення повсякденного та спіднього одягу. Середня ціна на місяць становить 1000 грн., таким чином витрати батька на одяг для дитини - 500 грн. щомісячно. Також, дитина потребує іграшок та ігор з іншими дітьми. Вони відвідують дні народження інших дітей - друзів сина, витрати є 100% оплаченими нею, щодо всіх заходів. Вважає дані потреби дитини адекватні та необхідні для соціального розвитку.Середня сума на місяць 1000 грн., а отже відповідача 500 грн. - витрати на соціалізацію дитини. Домовленості про участь в утриманні дитини в добровільному порядку вони не досягли, адже до відповідача потрібно лише звертатися з проханнями та нагадуваннями щодо дитини, що вважає принизливим. Також, часто він просто ігнорує дзвінки та смс, або відповідає, що в нього зараз не стабільна ситуація в житті, змінює міста та номери телефонів. Тому, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7 300,00 грн., щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

11.02.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.03.2020 року відповідач - ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 7300,00 грн. щомісячно, відмовити, при прийнятті рішення, взяти до уваги викладені обставини, додані до заперечення документи та його позицію стосовно стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно. Відзив обґрунтовує тим, що зазначена вимога не може бути задоволена, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи. Будучи у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_1 , він заключив трудовий договір з Болгарською компанією та на початку червня місяця 2019 року поїхав до Республіки Болгарія працювати, щоб заробити кошти та покращити матеріальне становище своєї родини, а саме позивача та сина - ОСОБА_3 . ОСОБА_5 перші зароблені кошти за свою роботу він відразу відправив переказом своїй дружині грошову суму у розмірі 500 доларів. Зрозумівши, що подружні стосунки з позивачем руйнуються, він змушений був повернутися з Республіки Болгарія та припинити роботу. Неодноразово він намагався зустрітися з позивачем, поспілкуватися, наладити подружні відносини, просив пояснити, що трапилося, в чому причина розірвання сімейних відносин, усі розмови закінчувалися скандалом. Зрозумівши, що стосунки не можливо відновити, він просив позивача дозволити спілкуватися з сином та домовитися про розмір необхідної фінансової допомоги на утримання та розвиток сина, але спільної згоди з приводу зустрічей та розміру фінансової допомоги на сина вони не дійшли. Тому, він самостійно кожного місяця з дня повернення до України продовжував надавати матеріальну допомогу на утримання та розвиток свого сина. Розмір місячної фінансової допомоги на утримання сина коливається від 2500 грн. до 2000 грн., в залежності від його фінансової спроможності. Тому, викладені доводи стосовно того, що жодної матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає, що позивач постійно звертається до нього з проханням та нагадуванням про матеріальну допомогу, що він постійно ігнорую дзвінки та смс, не відповідають обставинам справи, а відповідно вимога позивача, про стягнення аліментів, взагалі є надуманою та передчасною, оскільки це його рідний син, якого він дуже сильно любить і буде матеріально допомагати усе своє життя не залежно від того чи буде рішення суду чи ні. Він завжди сам бажає постійно бути разом зі своєю дитиною. За час, що вони не проживають разом йому два рази було дозволено бачитися з сином. Перший раз це було у вересні 2019 року, вони провели разом час, розважалися, відвідали розважальний центр, ігрові дитячі автомати, кафе, він купував дитині одяг - це джинси, кофти, спортивні костюми, кросівки. В той день на розваги в середньому ним було витрачено до 700 грн. та на одяг 1500 грн. Другий раз з сином він побачився в грудні 2019 року - це були розваги, їжа, солодощі, купівля одягу. Вартість витрат склала: за розваги та їжу - 500 грн., за одяг - 1700 грн. Звісно чеки він не брав та не зберігав, так як це його син і як батько розуміє, що всі ці кошти він витратив на свого сина та на його потреби. У позивача завжди було лише одне вирішення питання - це збільшення розміру матеріальної допомоги на утримання сина. Також, за час спільного проживання з позивачем він працював більшу частину часу за кордоном, так як хотів щоб його родина жила набагато краще та мала фінансову стабільність. За ради своєї родини він був готовий їхати на край світу. Після того, коли стосунки з позивачем припинилися, його душевний стан був дестабілізований. Тому, останнім часом він не має постійної роботи та стабільного доходу. На даний час він не працевлаштований та постійного заробітку немає. Його середня вартість заробітку складає 5000 грн. на місяць. Інших джерел доходу не має. Також, унього є старший син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із своєю матір`ю в АДРЕСА_1 . Відповідно до виконавчого листа №355/1437/13-ц, виданого 23.09.2013 року Баришівським районним судом Київської області, з нього стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти наутримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Фінансову допомогу на утримання старшого сина він здійснює кожного місяця, шляхом переказу грошових сум на розрахунковий рахунок матері старшого сина в Ощадбанку. Постійного, офіційного та стабільного заробітку не може знайти, так як він чорношкірий чоловік та не має спеціальної освіти, крім того має травму колінного суглобу, яку отримав коли професійно займався футболом та грав за Українську команду. Ці причини ускладнюють пошук роботи, так як дана травма не сумісна з важкою фізичною роботою. При вирішенні даного спору, просив щоб було взято до уваги його дуже важке моральне та матеріальне становище. Статтею 184 СК України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, однак, дана стаття не визначає правило, як і з якої суми повинен бути визначений розмір щомісячних аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти не повинні визначатися довільно позивачем, а повинні містити розрахунок та підстави щодо визначеної суми, яку на думку позивача необхідно стягнути у твердій грошовій сумі. Проте в окремих випадках установлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливо у разі якщо важко або неможливо визначити розмір аліментів у частці: відповідач має нерегулярний мінливий дохід; одержує змішану заробітну плату (частина грошима, частина в натурі); інші обставини, що мають істотне значення. Ним з неофіційного доходу в січні місяці 2020 року було зароблено 5250,00 грн., в охоронній фірмі на замінах було відпрацьовано 7 змін, в лютому місяці 2020 року відпрацьовано 6 змін та зароблено 4500,00 грн. При цьому в лютому місяці 20020 року на розрахунковий рахунок в Приватбанку позивачу на утримання спільного сина було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на місяць з розрахунку у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривні, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2398 гривень. Виходячи з положення статті 182 СК України розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто не меншим ніж 1109 грн. Тому, враховуючи його фізичне, моральне та матеріальне становище, максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати позивачу на утримання спільного сина становить 1200,00 грн. на місяць.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 15.06.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі та 13.03.2020 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с.9,11,13,14) та не заперечується відповідачем.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , дана квартира є її приватною власністю, та з нею проживає і перебуває на утриманні син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не має змоги працювати повною мірою, її доходи складаються з коштів за консультативні послуги, що підтверджено матеріалами справи (а.с.9,15,16,33,34). ОСОБА_1 не в змозі забезпечити сина в повному обсязі всім необхідним для його нормального життя, розвитку та навчання, оскільки син відвідує Білоцерківський дитячий садочок №32 «Перлинка», в якому оплата за харчування становить в середньому 400 грн. в місяць, також існують додаткові збори коштів в садочку на потреби дитячого садочку, групи, ремонт, подарунки, свята, дитячі заходи, вистави, зошити та канцелярію, син відвідує заняття з підготовки до школи, заняття з брейкдансу в Дитячому Центрі «Лідерленд», ціна абонементу одного із гуртків на місяць становить 500 грн., загальна сума додаткових занять за місяць становить 1000 грн., відвідує додаткові заняття з психологом, логопедом та вчителем - реабілітологом в дитячому садочку по 2 рази з кожним спеціалістом кожного тижня протягом року, оскільки має затримку мовлення. Позивач купує дитині одяг, книжки, іграшки, багато з ним подорожує (в 2019 році вони відпочивали в Египті, на Шацьких озерах Волині, в аквапарку Орхіленд (Молдова) та термальних водах Берегово), тим самим здійснює оздоровлення дитини, витрачає багато коштів на продукти харчування, оскільки син відвідує заняття по брейкдансу, дитина потребує спортивної форми, взуття та спортивного інвентарю, тим самим позивач придбала для сина роликові ковзани, вело біг, скейт, самокат, санки та ін. Велику частину витрат складають послуги, щодо лікування дитини, особливо стоматологія, оскільки майже всі зуби мають пульпіт. Також, лікування завжди потребує додаткової здачі аналізів, перевірку кардіолога та педіатра, загальний чи розширений аналіз крові, після лікування зубів він регулярно потребує відновлення шлунку, також син хворіє вірусними та простудними захворювання, не має змогу оформити субсидію на двокімнатну квартиру в якій проживає із сином, тому сплачує достатнього високі комунальні платежі, що підтверджується матеріалами справи (а.с.17-24,27-32,35-38).

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11,44), за віком працездатна особа, працював по трудовому договору в Болгарській компанії 90 днів, на даний час не працевлаштований, не має постійної роботи, стабільного доходу, його середній розмір заробітку складає 5000 грн. на місяць, інших джерел доходу не має, так як він чорношкірий чоловік та не має спеціальної освіти, крім того, має травму колінного суглобу, яку отримав коли професійно займався футболом, також надавав матеріальну допомогу на утримання та розвиток свого сина в розмірі від 2500 грн. до 2000 грн., зокрема, в лютому місяці 2020 року на розрахунковий рахунок в Приватбанку позивачу на утримання спільного сина було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., купував дитині одяг, їжу, солодощі під час зустрічей із сином, щодо сплати аліментів на утримання та забезпечення сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7300,00 грн. заперечує, та не заперечує щодо сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., щомісячно, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 62-66) .

Крім того, відповідач має старшого сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із своєю матір`ю в АДРЕСА_1 та відповідно до виконавчого листа №355/1437/13-ц, виданого 23.09.2013 року Баришівським районним судом Київської області з нього на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 70-72).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд критично оцінює докази надані позивачем в підтвердження вимог про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7300,00 грн. щомісячно, оскільки до суду не надано достатніх доказів в підтвердження заявленого розміру аліментів, а зазначені обставини про те, що син потребує значних витрат на лікування, розвиток та оздоровлення можуть бути підставою для відшкодування таких витрат відповідачем в порядку ст. 185 СК України (той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Тому, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів та визначення їх розміру, максимально враховуючи інтереси дитини, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач здорова, працездатна людина, сплачує аліменти на утримання старшого сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в добровільному порядку двічі сплачував кошти на дитину в розмірі 2000,00 - 2500,00 грн., суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2218,00 грн. щомісячно, з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, його рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись, ст.180-184 СК України, ст.4,12,13,76-81,141,258 -259,265,268,274-279,354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2218,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.05.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко