Справа № 152/649/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 липня 2020 року м. Шаргород

Cправа №152/649/20

Провадження №2/152/253/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача.

19.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, з часу звернення її до суду з позовом і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що з 25.07.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення з позовом до суду вона та відповідач фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому має право на утримання від відповідача на підставі ст.84 СК України.

Відповідач фізично здоровий, працездатний, має можливість працювати та надавати кошти на її утримання, так як вона потребує матеріальної допомоги через те, що не працює, а здійснює догляд за дитиною, а соціальних виплат недостатньо для забезпечення матеріальних потреб.

У вступному слові та в додаткових поясненнях в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовну заяву у повному обсязі, просить задовольнити та стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку. Суду пояснила, що на теперішній час вона перебуває у важкому матеріальному становищі, так як з відповідачем однією сім`єю не проживає, хоча шлюб між ними не розірвано, але відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, аліментів не сплачує. Вона отримує 860 грн. на місяць соціальної допомоги, а також веде підсобне господарство. Всі кошти нею витрачаються для того, щоб забезпечити інтереси неповнолітніх дітей, тоді як на своє утримання їй коштів не вистачає. Вважає, що відповідач, який є працездатним, фізично здоровим, має змогу працювати та сплачувати аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 1500 грн.

2. Виклад заперечень відповідача.

У поданій 16.07.2020 року заяві по суті - відзиві на позовну заяву (а.с.22-23) відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав.

Відповідач зазначив, що обов`язковою умовою для призначення аліментів на утримання дружини є матеріальна спроможність чоловіка.

Однак, після смерті свого батька ОСОБА_6 він доглядає матір - ОСОБА_7 , а також здійснює догляд за престарілою ОСОБА_8 , сам не працює, постійного доходу не має.

Крім того, він хворіє, потребує лікування.

Вважає, що позивач, крім соціальної допомоги, має і інші доходи, які становлять більший розмір, ніж його доходи, тому позов дружини вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 у вступному слові та в додаткових поясненнях підтримав відзив, просив у позові відмовити. Суду пояснив, що вважає позов безпідставним, оскільки він не може утримувати дружину внаслідок відсутності у нього коштів, а також він вважає, що позивач не потребує утримання з його боку.

Так, він здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_8 , зокрема, надає їм посильну фізичну допомогу. Матір та бабуся отримують пенсійні виплати, але він також несе витрати на їх утримання.

Також, відповідач пояснив, що аліментів на утримання дітей він ще не сплачував, а на утримання дружини не має наміру, оскільки вона отримує достатньо соціальних виплат на утримання сім`ї, які можуть забезпечити всі її потреби.

Тоді як він не працює, оскільки за станом здоров`я працевлаштуватися не може, виплат по безробіттю не отримує та не звертався в РЦЗ у пошуках роботи, так як вважає, що йому не зможуть знайти підходящої роботи. При цьому, його дохід на місяць від тимчасових та нерегулярних підробітків становить приблизно 1000 грн. на місяць, які він витрачає на свої потреби та потреби матері і бабусі, на оплату комунальних послуг.

Власного житла він не має, проживає у будинку батьків із матір`ю.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. Позивач ОСОБА_1 клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавала.

2. 16.07.2020 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву по суті - відзив на позовну заяву (а.с.22-23).

Клопотань, пов`язаних із розглядом справи, відповідач до суду не подавав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали судді від 19.06.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено дати першого та другого судових засідань (а.с.14-15).

2. 16.07.2020 року відкладено судове засідання на 27.07.2020 року у зв`язку із поданням відповідачем до суду 16.07.2020 року відзиву на позов і надіслання позивачеві (а.с.36).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений відповідач, а матір`ю - позивач, що вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с.6-7).

Діти сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Плебанівської сільської ради від 02.06.2020 року за №548 (а.с.9).

Сторони однією сім`єю не проживають, що не заперечується ними у судовому засіданні.

Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку.

Так, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Шаргородської РДА та їй виплачується соціальна допомога на дітей у розмірі 860 грн. на місяць, що підтверджується довідкою УСЗН Шаргородської РДА від 18.06.2020 року №04-06/384 (а.с.10).

Відповідач протягом часу, відколи проживає окремо від сім`ї, добровільно коштів на утримання дружини не надає, що не заперечується відповідачем у відзиві на позов, а також під час судового розгляду справи.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає з матір`ю ОСОБА_7 за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.27), права власності на вказаний будинок не має.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 14.10.2011 року офіційно не працевлаштований, що підтверджується довідкою Плебанівської сільської ради від 23.06.2020 року за №628, виданої за даними трудової книжки відповідача УКР №2358359 (а.с.30), а також не заперечується сторонами.

Разом з тим відповідач має тимчасові заробітки, що стверджував останній під час судового розгляду справи.

Доказів того, які доходи отримує відповідач від тимчасових заробітків, останнім суду не представлено.

З довідки від 07.07.2020 року Шаргородської ДПІ вбачається, що у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДФС України інформація про доходи відповідача у вказаному реєстрі відсутня (а.с.28).

Разом з тим, на переконання суду, вказана довідка не може бути достовірним та достатнім доказом неспроможності відповідача сплачувати кошти на утримання дружини, оскільки не встановлює дійсних обставин щодо неплатоспроможності відповідача, та не дає змоги дійти висновку про відсутність у відповідача доходів взагалі, оскільки останній пояснив, що має неофіційні тимчасові заробітки, доходів від яких не декларує.

Також, судом встановлено, що відповідач не перебуває на обліку в Шаргородській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості як безробітний, тобто не звертався у пошуках роботи (а.с.29).

Крім того, судом встановлено, що відповідач має хворобливий стан здоров`я, оскільки звертався за наданням йому медичної допомоги у Шаргородську АЗПСМ №2, де йому 22.06.2020 року встановлено діагноз - хронічний ентерит/виразковий коліт (а.с.32), рекомендовано проходження огляду та консультацій у Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. Пирогова (а.с.33).

Разом з тим, суд вважає, що попри хворобливий стан здоров`я, відповідач є працездатним, оскільки будь-яких висновків лікарських комісій з приводу заборони працювати, або про встановлення непрацездатності чи групи інвалідності відповідачем суду не надано, тому він може працювати та надавати допомогу на утримання дружини.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий учасниками справи до заяв по суті - позову та відзиву на позов на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи у заявах по суті та в судовому засіданні, а також представлені сторонами докази, констатує той факт, що відповідачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини і що це зашкодить інтересам та матеріальному становищу відповідача, оскільки судом встановлено з пояснень відповідача, що він працює на тимчасових неофіційних заробітках, від яких отримує дохід.

При цьому, суд вважає безпідставним ствердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не потребує допомоги та утримання з його боку, оскільки має більші розміри соціальних виплат на дітей, ніж ті, що вказані в довідці УСЗН.

Так, з довідки УСЗН Шаргородської РДА вбачається, що ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини, яка становить 860 грн. на місяць, а також допомога на дітей, які виховуються у багатодітній сім`ї (а.с.10).

Разом з тим, суд зауважує, що допомога на дітей, які виховуються у багатодітній сім`ї, яка виплачується ОСОБА_1 , не призначена для її утримання, а має цільове призначення - для утримання дітей.

Також, суд не приймає до уваги ствердження відповідача про те, що він здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_8 , оскільки вказані ствердження не підтверджуються належними доказами.

При цьому, зазначення у довідці Плебанівської сільської ради від 23.06.2020 року про те, що відповідач здійснює догляд за пристарілою ОСОБА_8 не підтверджує факту несення ОСОБА_2 витрат на її утримання.

До того ж, суд зауважує, що відповідачем не надано суду доказів перебування його на обліку в УСЗН Шаргородської РДА з приводу здійснення догляду за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідач є працездатним, працює та отримує дохід від тимчасових заробітків, тому може надавати допомогу на утримання дружини, оскільки ним не надано суду доказів того, що він непрацездатний, або є обмеження, визначені лікарською комісією, щодо неможливості працювати, отримувати дохід та утримувати дружину.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, мотиви їх незастосування.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення аліментів.

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1, 2 ст.75 СК України).

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4 ст.75 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України).

Утримання одному із подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1, 2 ст.77 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.79 СК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зсилається на норми ст.ст.180, 181, 182 СК України.

Разом з тим, вказані норми не підлягає застосуванню, оскільки спірні правовідносин не стосуються обов`язку батьків утримувати дітей, а стосуються права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років

VІ. Висновки суду

Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо ухилення відповідача від добровільного надання коштів на її утримання, тоді як відповідно до ч.ч.1, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та не залежно від її матеріального стану, то суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню на суму 1000 грн., так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Суд констатує той факт, що відповідачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Навпаки, судом встановлено, що відповідач працездатний, працює на тимчасових заробітках і отримує дохід.

Отже, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості надавати допомогу на утримання позивача.

Виходячи з аналізу доказів, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню і аліменти на її утримання слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. з огляду на хворобливий стан здоров`я ОСОБА_2 і необхідність проходження щорічних обстежень у лікаря.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст.75, 77, 79, 80, 84 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 19.06.2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне ім`я сторін:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка та жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України: НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України: НОМЕР_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Повне рішення складено та підписано суддею 29.07.2020 року.

Суддя: