Справа № 369/4022/20
Провадження № 2/369/2962/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2020 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Пінкевич Н.С.,

при секретарі Одинцову О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № KIV0GA00000132 від 20.06.2006 року ОСОБА_1 20.06.2006 року отримала кредит у розмірі 49822,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.06.2016 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

У порушення норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків Позивача, які мають вираз у залученні Позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 26.02.2020 року має заборгованість - 391846,61 [Долар США], яка складається з наступного: - 32899,21 [Долар США]- заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 86307,77 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7740,00 [Долар США]- заборгованість по комісії за користування кредитом; - 264899,63 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позивач зазначав, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 396927.00 грн., яка складається з наступного: - 32899,21 [Долар США]- заборгованість за кредитом (тілом кредиту).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Відповідачі 20.06.2006 року уклали договір іпотеки №KIV0GA00000132 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 62.8 кв.м., житловою площею 37.8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить Відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 324715 грн. 00 коп.

Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання боржника не були виконані, позивач просив суд: Звернути стягнення на квартиру загальною площею 62.8 кв.м., житловою площею 37.8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № KIV0GA00000132 від 20.06.2006 позивачем з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме - 324715 грн. 00 коп., будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити Відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з Відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні 22.06.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні 22.06.2020 року проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, подав до суду заяву про застосування до даних правовідносин строку позовної давності.

Після заслуховування вступних слів представників сторін та дослідження матеріалів справи судом оголошено перерву за клопотанням представника позивача для підготовки до дебатів до 30.06.2020 року до 9:00.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

26.06.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення слухання даної справи призначене на 30.06 2020 року на іншу дату, оскільки позивачу потрібен час для подання уточненої позовної заяви.

Суд відмовляє в задоволенні заявленого клопотання представника позивача, оскільки на момент подання даного клопотання підготовче засідання по даній справі - закрите, та відбулось перше судове засідання по справі, що відповідно до вимог ЦПК України унеможливлює будь-яке уточнення позивачем заявлених позовних вимог, а відтак відсутні підстави для відкладення слухання справи. Інших поважних причин неприбуття в судове засідання представник суду не навів.

В судове засідання призначене на 30.06 2020 року сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.У матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, у разі незявлення в судове засідання відповідача. Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі сторони відповідача, в позові просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.06.2006 року між позивачем - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем - ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KIV0GA00000132. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 45000,00 [Долар США] на термін до 20.06.2010 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

В Забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 20.06.2006 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщюк Л.А., зареєстрований в реєстрі за №1580. Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 62.8 кв.м., житловою площею 37.8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить Відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вишневої міської ради 30 жовтня 1995 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 27 жовтня 1995 року №54.

17 липня 2007 року між позивачем - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем - ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №KIV0GA00000132 від 20.06.2006 року. Згідно даної додаткової угоди сторони дійшли згоди викласти п. 1.1 кредитного договору №KIV0GA00000132 від 20.06.2006 року в наступній редакції: 1.1 Банк зобов`язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом: надання готівки через касу на строк з 20.06.2006 року по 20.06.2016 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 45000,00 (Долар США) на споживчі цілі, а також у розмірі 4822,00 (Долар США) на оплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору з виплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,00% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми наданої кредитної лінії, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 Кредитного договору. Періодом сплати вважати період з "20" по "20" число кожного місяця.

Копія даної додаткової угоди знаходиться в матеріалах цивільної справи №396/2589/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, аркуш справи №77.

20 жовтня 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено заочне рішення в цивільній справі №2-2361/11 за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення за кредитним договором. Даним рішенням позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості у розмірі 388 629 грн. 65 коп. звернуто стягнення на підставі договору іпотеки №1580 від 20.06.2006 року на квартиру площею: 62,80 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вишневої міської ради 30 жовтня 1995 року згідно розпорядження від 27 жовтня 1995 року №54 шляхом продажу предмету іпотеки.

Вищезазначене рішення суду до цього часу не виконане. Строк пред`явлення виконавчих листів по даній справі сплив. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 25.12.2015 року провадження №6/369/267/15 в задоволенні заяви представника ПАТ КБ "Приватбанк" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів, відмовлено.

В березні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з Відповідача - ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 135994.07 [Долар США], що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.12.2014 року складає 2143266,54 грн., за кредитним договором № KIV0GA00000132 від 20.06.2006 року; стягнути з Відповідача судові витрати.

11 листопада 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення у цивільній справі №369/2589/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким вищезазначений позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення, з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Не погодившись з даним рішення, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» оскаржив дане рішення до суду апеляційної інстанції.

02 лютого 2016 року колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області винесена ухвала, якою апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд апеляційної інстанції, виносячи ухвалу про відмову у задоволенні апеляційної скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виходив з того, що: " З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого позичальник повинен був своєчасно здійснювати платежі за договором, однак свої зобов`язання останній належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

За таких обставин, у ПАТ КБ «Приват Банк» виникло право на звернення до суду з позовом до позичальника про стягнення заборгованості. Разом з тим, позивач пропустив строк позовної давності, про що обґрунтовано зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно п. 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти на строк з 20 червня 2006 року по 20 червня 2016 року.

В той же час ПАТ КБ «Приват Банк» в травні 2011 року звертався до суду з позовною вимогою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок усієї суми заборгованості. Тобто банк звернувся з вимогою до відповідача про дострокове повернення всієї суми боргу.

Отже колегія суддів приходить до висновку що строк виконання основного зобов`язання відповідачем настав в травні 2011 року.

З цього часу відповідач жодних коштів банку не сплачував і банк був обізнаний про порушення своїх прав саме з травня 2011 року.

Згідно вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що до ухвалення судом першої інстанції рішення 11 листопада 2015 року ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності (а.с.55).

Враховуючи те, що ПАТ КБ «Приват Банк» пред`явив позов 06 березня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який сплив 30 червня 2014 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з цих підстав."

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін на підставі договору, укладеного у письмовій формі.

Збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору на необмежений чи невизначений строк, законом не передбачено.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частина 3-5 ст.267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Заперечуючи проти позову представник відповідача надав суду письмову заяву про застосування позовної давності до позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив трирічний строк позовної давності, до основної вимоги - стягнення коштів за кредитним договором №KIV0GA00000132, від 20.06.2010 року, який сплив 30 червня 2014 року, що встановлено ухвалою Апеляційного суду Київської області 02 лютого 2016 року в справі №369/2589/15-ц, то відповідно до ст. ст. 266 ЦК України, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив трирічний строк позовної давності і до додаткової вимоги - звернення стягнення за договором іпотеки від 20.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщюк Л.А., зареєстрований в реєстрі за №1580.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20.06.2010 року укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщюк Л.А., зареєстрований в реєстрі за №1580, в зв`язку з порушенням позивачем строку позовної давності.

Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_2 , не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Ч. 2 ст. 109 Житлового кодексу України визначає, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано до суду доказів, що спірна квартира АДРЕСА_2 , була придбана відповідачами за рахунок кредиту, повернення якого було забезпечене іпотекою.

Натомість, відповідно до пункту 7 договору іпотеки, предмет іпотеки - квартира загальною площею 62.8 кв.м., житловою площею 37.8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вишневої міської ради 30 жовтня 1995 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 27 жовтня 1995 року №54.

Дана квартира була набута відповідачами не за рахунок кредитних коштів, а тому відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК України відсутні правові підстави виселяти відповідачів з спірного житлового будинку без надання іншого постійного житлового приміщення. Позивач в своєму позові не зазначає, в яке саме житлове приміщення мають бути виселені відповідачі по справі.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому суд відмовляє в задоволенні даного позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 266, 267 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Пінкевич Н.С.