КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-2974/12 Головуючий у І інстанції Вовк С.В.
Провадження № 22-ц/824/1774/19 Доповідач у ІІ інст. Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2020 року Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Сакалоша Б.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Шико-2004», Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції» про поділ майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

у вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розділити спільне майно подружжя, яке було придбане в період перебування у шлюбі з ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив розділити спільне майно подружжя.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05.05.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено.

Проведено поділ майна, придбаного в період перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Виділено ОСОБА_2 55% від спільного майна подружжя та ОСОБА_3 - 45% від спільного майна подружжя, наступним чином. Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на наступне майно та майнові права:

- земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:106:0048 площею 0,0994 га, :05:106:0049 площею 0,1500 га, :05:106:0050 площею 0,3000 га, :05:106:0051 площею 0,2000 га, місцезнаходження яких АДРЕСА_1 ;

- гаражний бокс №1 за адресою АДРЕСА_5 , гаражно-будівельний кооператив «Автолюбитель-2»;

- автомобіль AUDI 8N ТТ, 2000 року випуску, сірого кольору, номерні знаки НОМЕР_1 ;

- майнові права на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за № 3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею згідно технічного паспорту 511,6 кв.м. за інвестиційним договором №ИД-ЗВ-1 від 21.07.2008 pоку;

- майнові права на об`єкт нерухомості - житловий корпус типу «А» за №22 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею згідно проектної документації 629,09 кв. м. за інвестиційним договором №ИД-22А від 19.08.2010 року,

одночасно припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно та майнові права за ОСОБА_3 . Враховано при поділі майно, відчужене ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_3 - автомобіль CADILLAC ESCALADE, 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вирішено зарахувати ОСОБА_2 його вартість в розмірі 278 217,82 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 863 341, 37 грн. компенсації замість присудження майна.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на наступне майно:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:031:0019 площею 0, 0970 га, місцезнаходження якої - АДРЕСА_4 ;

- причеп ПФ 02 Фермер, номер кузова НОМЕР_4 , сірого кольору, 2000 р. в., номерний знак НОМЕР_5 ;

- автомобіль КІА РІО, номер кузова НОМЕР_6 , білого кольору, 2002 р. в., номерний знак НОМЕР_7 ;

- автомобіль ГАЗ 21, номер кузова НОМЕР_8 , чорного кольору, 1977 р.в., номерний знак НОМЕР_9 ;

- автомобіль М 20, номер кузова НОМЕР_10 , синього кольору, 1957 р.в. , номерний знак НОМЕР_11 ;

- автомобіль CHEVROLET ASTRO, номер кузова НОМЕР_12 , синього кольору, 1995 р. в., номерний знак НОМЕР_13 ,

- гідроцикл «GTI SE 130 hp», бортовий реєстраційний номер НОМЕР_14 , 2007 р.в.,

- службово-роз`їзний теплохід «Ровесник»,

- об`єкт нерухомого майна - комплекс, тракторна бригада №2: А-пл.151,0 кв.м., Б- пл. 24,0 кв. м., В - пл. 672,0 кв.м., Д - пл.42,3 кв.м., Ж - пл.42,0 кв.м., З - пл..15,9 кв.м., К-пл. 28,0 кв.м., Л. - пл.5,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,

- акції - 32,6413 % ЗАТ «Українська спеціалізована база постачання і збуту «Укрторгмонтажтехніка» (код за ),

- корпоративні права, як засновника ТОВ «Дитячий оздоровчий комплекс «Сокіл» (), розмір внеску до статутного капіталу складає 7000 грн.,

- корпоративні права, як засновника ТОВ «ЕПС Україна» (), розмір внеску до статутного капіталу складає 24 600 грн.,

одночасно припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно за ОСОБА_2 .

При поділі враховано наступне майно, відчужене ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_2 та поза інтересами сім`ї:

- автомобіль LANCIA DEDRA, номер кузова НОМЕР_15 , чорного кольору, 1992 р.в.,

- автомобіль ГАЗ 13, номер кузова НОМЕР_16 , чорного кольору, 1978 р.в.,

- автомобіль НОМЕР_17 , білого кольору, 1989 р.в.,

- автомобіль DODGE DURANGO, номер кузова НОМЕР_18, зеленого кольору, 1998 р.в.,

- автомобіль ГАЗ 13, чорного кольору, 1978 р.в.,

- автомобіль JEEP GRAND CHEROKEE, зеленого кольору, 1995 р.в.,

- облігації емітента TOB «МАС» в кількості 500 000 штук номінальною вартістю 1 грн., всього на загальну суму 500 000,00 грн.,

- корпоративні права як засновника TOB«Укрінформсервіс» () розмір внеску до статутного капіталу складав 39 700 грн.,

- корпоративні права як засновника TOB«МАС» (), розмір внеску до статутного капіталу складав 1 605 003 грн.,

- корпоративні права як засновника TOB«Вотум» (), розмір внеску до статутного капіталу складав 1000 000 грн. та зараховано ОСОБА_3 загальну вартість цього майна в розмірі 4 697 810, 94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 654 грн. та витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 47 700 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ТОВ «Укрінформсервіс», ТОВ «ШИКО-2004», ПАТ «Банк «Національні інвестиції» про поділ майна подружжя відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ШИКО-2004» - відхилено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року залишено без змін.

У жовтні 2014 року з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулась ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі у суді першої інстанції, однак вважає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року вирішено питання про її права і обов`язки. Зокрема, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що є власником корпусу типу «В» за № 3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею згідно технічного паспорту 511,66 кв.м. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за нею Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 18490451 від 03.03.2014 року, на підтвердження чого було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_19 872947. Однак, з оскаржуваного рішення їй стало відомо, що в порядку поділу майна подружжя було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, проведено поділ майна подружжя та визнано за ОСОБА_2 право на майнові права на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею згідно технічного паспорту 511,66 кв.м.

Вважає, що вирішуючи спір, Печерський районний суд м. Києва не здійснив жодної дії для встановлення дійсного власника спірного майна, не подав жодного запиту до Державної реєстраційної служби України з метою з`ясування питання щодо власника цього об`єкту нерухомості.

Просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення суду першої інстанції частково та відмовивши ОСОБА_2 у визнанні права власності на майнові права - об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею згідно технічного паспорту 511,66 кв.м.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та підтверджено, що майнові права на Об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за АДРЕСА_3 набуті ОСОБА_3 та не повертались до ТОВ «Укрінформсервіс», а отже, останнє не могло в подальшому розпоряджатись зазначеним об`єктом нерухомості та майновими правами на нього. Звертає увагу суду, що протягом розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції ТОВ «Укрінформсервіс» стверджував, що майнові права на корпус № 3 належать саме цьому підприємству та жодного разу не зазначили суду про те, що на зазначений корпус був інший інвестор. Відповідач ОСОБА_3 також не вказував на факти, які б свідчили про відчуження ним майнових прав апелянту ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях, направлених на адресу апеляційного суду зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він неодноразово повідомляв суд, що на момент розірвання шлюбу з позивачкою по справі у нього були відсутні майнові права на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_3 загальною площею згідно технічного паспорту 511,6 кв.м.

21.07.2008 року він дійсно укладав Інвестиційний договір № ІД-ЗВ-1 з третьою особою по справі - ТОВ «Укрінформсервіс». Однак, згідно додаткової угоди №2 від 19 квітня 2012р. до Інвестиційного договору № ІД-ЗВ-1 від 21 липня 2008р., в зв`язку з прийняттям рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2012р. по справі №22- 3368/2012 та неможливістю ТОВ «Укрінформсервіс» в передбаченому законодавством України порядку здійснити введення в експлуатацію Об`єкта нерухомості - корпуса типа «В» в Об`єкті реконструкції за №3, загальною площею приміщень згідно технічного паспорту БТІ - 511,6 кв.м., Інвестиційний договір №ІД-ЗВ-1 від 21.07.2008р. було розірвано з дня підписання додаткової угоди №2 від 19.04.2012р. Таким чином, на момент розірвання шлюбу з ОСОБА_2 він не був власником майнових прав на об`єкт нерухомості - корпус типа «В» в Об`єкті реконструкції за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу за адресою АДРЕСА_3 .

Щодо руху справи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.12.2014 року зупинено апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по адміністративній справі за позовом ЗАТ «Київгума» до Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві, третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

08 липня 2015 року апеляційне провадження відновлено.

03 вересня 2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва зупинено апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по адміністративній справі за позовом ЗАТ «Київгума» до Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві, третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

22 листопада 2018 року дану справу прийнято до провадження Київським апеляційним судом та відновлено апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі № 752/26736/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державний реєстратор реєстраційної служби ГТУЮ у м. Києві Кравець Олександр Валентинович, Державний реєстратор реєстраційної служби ГТУЮ у м. Києві Радченко Альоша Леонідівна, третя особа: ЗАТ «Київгума» про визнання протиправним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії та скасування свідоцтв про право власності.

Із єдиного державного реєстру судових рішень Київському апеляційному суду стало відомо, що 28 листопада 2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою прийнято відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 .. ОСОБА_7 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державний реєстратор реєстраційної служби ГТУЮ у м. Києві Кравець Олександр Валентинович, Державний реєстратор реєстраційної служби ГТУЮ у м. Києві Радченко Альоша Леонідівна, третя особа: ЗАТ «Київгума» про визнання протиправним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії та скасування свідоцтв про право власності, провадження у справі закрито.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року провадження у справі відновлено.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд визнав можливим розгляд справи за відсутності осіб, які повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким вимогам процесуального закону не відповідає.

Вирішуючи питання про обсяг спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив із того, що майнові права на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею згідно технічного паспорту 511,6 кв.м. згідно Інвестиційного договору №ИД-3В-1 від 21 липня 2008 р. вартістю 1 631 500 грн. входять до складу спільного сумісного майна, набутого подружжям за час проживання у шлюбі та підлягають поділу.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_3 на момент розгляду справи є власником майнових прав на зазначений об`єкт нерухомості з моменту передачі облігацій для дострокового викупу і підписання Акту прийому-передачі цінних паперів, а саме з 12 січня 2011 року.

У той же час, з матеріалів, доданих до апеляційної скарги, вбачається, що незавершене будівництво, нежитловий будинок 78% готовності за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2014 року індексний номер 18490451, що підтверджується копією свідоцтва та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.03.2014 року. (том 6 а.с. 189-190)

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час постановлення судового рішення від 05 травня 2014 року майнові права на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею згідно технічного паспорту 511,6 кв.м. не могли бути предметом поділу, оскільки за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва нежитловий будинок 78% готовності за адресою : АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи також вбачається, що за Інвестиційним договором № ИД-3В-1 від 21.07.2008 року ТОВ «Укрінформсервіс» передає облігації ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 зобов`язується забезпечити фінансування реконструкції об`єкта нерухомості шляхом придбання у власність облігацій та отримує право на отримання у власність об`єкту нерухомості (п. 5 умов укладеного 24.04.2012 року трьохстороннього Договору №Р-3В-1/3-В-2 (том 6 а.с. 230).

Аналізуючи зміст Договору №Р-3В-1/3-В-2, апеляційний суд приходить до висновку що за умовами Договору ОСОБА_3 фактично здійснив відчуження майнових прав на спірний об`єкт нерухомості шляхом продажу облігацій ОСОБА_1 .

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У пунктах 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

У той же час, на час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції визначити вартість майнових прав на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не вбачається за можливе, оскільки такі права були реалізовані ОСОБА_1 шляхом набуття у власність об`єкту нерухомого майна - нежитлового будинку 78% готовності за адресою: АДРЕСА_3 .

З огляду на вказане, вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя суд першої інстанції повинен був встановити, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя слід вважати грошові кошти, отримані ОСОБА_3 при відчуженні облігацій, випущених ТОВ «Укрінформсервіс».

Доказів на підтвердження розміру таких грошових коштів сторонами суду не надано.

З огляду на вказане, при визначенні розміру компенсації на користь ОСОБА_2 частини вартості майнових прав, апеляційний суд виходить із суми 1 631 500, грн., встановленої судом першої інстанції відповідно до Акту прийому - передачі цінних паперів від 12 січня 2011 року (Додаток № 3 до Інвестиційного договору № ИД-3В-1 від 21.07.2008 року).

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, дійшов помилкового висновку про включення до складу спільного сумісного майна подружжя, що підлягає поділу майнових прав на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на зазначене майно з ухваленням нового рішення в цій частині.

Відповідно до положень пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , колегія приходить до висновку про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на майнові права - об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею згідно технічного паспорту 511,66 кв.м.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 815 750 (вісімсот п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень вартості Ѕ частини майнових прав на об`єкт нерухомості - корпус типу «В» за №3 в оздоровчому комплексі сімейного типу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею згідно технічного паспорту 511,66 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2020 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Журба С.О.

Приходько К.П.