Справа № 545/1166/20
Провадження № 2-о/545/63/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого - судді - Гальченко О.О.,

при секретарі - Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась 18.05.2020 року до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, мотивуючи тим, що вона - гр. ОСОБА_1 на протязі 1991 року, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійного проживала на території України та проживає до цього часу. Станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року вона відбувала покарання у ЛТП «лікувально-трудовому профілакторію» м. Сніжне Донецької області на підставі рішення суду ( на даний час Сніжнянській виправній колонії Управління ДПС України в Донецькій області (№ 127) 86591, Донецька область, місто Сніжне, вул. Центральна, 10, знаходиться на території проведення ООС ).

Згідно відповіді ДМС України Полтавського районного сектору України в Полтавській області ОСОБА_1 відмовлено у видачі паспорта у зв`язку із відсутністю підтвердження приналежності до громадянства України та роз`яснено про право звернення до суду.

Заявник не набув громадянства України і не має можливості у повному обсязі реалізовувати свої права і обов`язки на території України.

З метою підтвердження того факту, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року на території України було направлено адвокатські запити до державних установ та отримано відповіді :

- Запит до Курахівської міської ради Марійського району Донецької області, де згідно відповіді ОСОБА_1 07.09.1984 року зареєструвала своє місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 , а з 08.07.1986 року знялась з реєстрації місця проживання до м. Краматорська.

- Запит до Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» ( станом на 1991-1993 ЛТП «лікувально трудовому профілакторію» с. Божківське ), згідно відповіді ОСОБА_1 відбувала примусове лікування в даній установі із 28.09.1992 року по 28.09.1993 року.

- Запит до ДМС України в Донецькій області, де згідно відповіді зберігалась картотека заяв про документування паспортами громадян України/ громадян СРСР зазнало значних ушкоджень, а картотеку було фактично знищено.

- Запит до Краматорського міського суду Донецької області, відповідно до відповіді адміністративні матеріали за період 1991 року були знищені без залишення оригіналів рішень суду у зв`язку із закінченням строку зберігання.

- Запит до Краматорської міської ради Донецької області. Відповідь на даний час не надано та буде долучено до суду відразу після надходження.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Чинним законодавством не встановлено іншого порядку встановлення таких фактів. Пунктом 44 «Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства» визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 р . на території, яка стала територією України для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для отримання паспорта громадянина України.

Зокрема, відповідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є : 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року ) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( 13 листопада 1991 року ) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; ( Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону № 2663-ІУ від 16.06.2005 ); 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Згідно ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається зокрема за територіальним походженням, якщо особа постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території , яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження» розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Прохала встановити факт, що станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року гр. вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала на території України.

В судове засідання сторони у справі не з`вилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де заявник заяву про встановлення факту підтримала, надавши можливі докази на її підтвердження ( а. с. 20, 41 ). Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області прохав розглянути справу без його участі, не висловив заперечень щодо заяви про встановлення факту ( а. с. 45-46 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявних матеріалах справи.

Судом встановлено всі обставини, на які заявник послався в заяві та вони повністю доводяться матеріалами справи на а. с. 4 - 17, 30-33.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України, так як встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення своїх прав , заявник довів даний факт і діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення.

Керуючись ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 328 ЦК України, ст. 43, 49, 293 ч. 2 п. 5, 258, 259, 273, 315 - 319, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт, що станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала на території України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко