Ухвала

Іменем України

06 травня 2020 року

м. Київ

справа № 2-3951/08

провадження № 61-7463ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Бородіна Юлія Олександрівна,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року у складі судді Троценко Т. А. та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 березня 2020 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Бородіної Ю. О. (далі - старший державний виконавець Бердянського МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області Бородіна Ю. О.), заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

У скарзі заявник посилалася на те, що на виконанні у Бердянському МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 45467594 про стягнення із неї на користь юридичних осіб заборгованості у розмірі 757 425,02 грн.

Постановою старшого державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні описано та накладено арешт на майно - ціле убудоване приміщення, розташоване на першому поверсі житлового будинку на АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв. м.

Для проведення торгів вказане приміщення оцінене суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у розмірі 660 970,00 грн.

Заявник вважала таку оцінку заниженою та такою, що не відповідає рівню ринкових цін, її достовірність викликає у неї сумнів, реалізація майна за такою ціною не призведе до повного погашення заборгованості за виконавчим провадженням та створить для нею додаткові труднощі щодо виконання рішення судів.

Із урахуванням наведених обставин, заявник просила визнати протиправними дії старшого державного виконавця Бердянського МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Бородіної Ю. О. щодо використання звіту про незалежну оцінку нерухомості для визначення вартості описаного та арештованого майна.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 24 березня 2020 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

25 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга містить клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи указаного клопотання, суд приходить до висновку, що відсутня необхідність для поновлення заявнику строку на касаційне оскарження, оскільки він не пропущений.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження (частина шоста статті 394 ЦПК України).

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 440-ІХ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 440-ІХ).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону № 440-ІХ виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом частин першої-третьої статті 57 Закону № 440-ІХ визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 не оскаржила у передбачений законом 10-денний строк оцінку майна, виконану суб`єктом оціночної діяльності у межах виконавчого провадження, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо використання звіту про незалежну оцінку нерухомості для визначення вартості описаного та арештованого майна.

Верховний Суд відхиляє посилання заявника у касаційній скарзі на те, що зі звітом про незалежну оцінку нерухомості вона ознайомилася 04 квітня 2019 року, з огляду на те, що зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що заявник, звертаючись до суду зі скаргою, не посилалася на неповідомлення її про результати оцінки майна, не зазначала дати отримання листа, яким повідомлено її про результати оцінки майна, тоді як суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Доводи касаційної скарги про порушення суб`єктом оціночної діяльності при здійсненні оцінки майна вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» є безпідставними, оскільки питання дотримання суб`єктом оціночної діяльності порядку проведення оцінки майна не підлягає дослідженню у цій справі із тих підстав, що заявник не скористалася своїм правом на оскарження оцінки майна у межах встановлено законом строку.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 березня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Бородіної Юлії Олександрівни, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик