Справа № 766/3460/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретаря Головчиної А.В.,

справа №766/3460/20; провадження №4-с/766/115/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця,

особа дії якої оскаржуються - державний виконавець Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Похабова Ірина Володимирівна(місце знаходження: 73036, м. Херсон, вул.. Перекопська, буд. 166),

заінтересовані особи у справі: боржник - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ),-

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Похабової Ірини Володимирівни, у якій скаржник просить поновити їй строк на подання вказаної скарги; визнати дії державного виконавця щодо списання заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом, виданим 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі №666/2412/14 неправомірними; зобов`язати посадових осіб Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказаний запис скасувати; витребувати матеріали виконавчого провадження ВП №43503703 по виконанню виконавчого листа, виданого 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі №666/2412/14.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.05.2014 року у справі №666/2412/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Херсона 28.05.2014 року видано виконавчий лист, який було передано до Дніпровського районного відділу ДВС у м. Херсоні для примусового виконання.

Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні Похабовою І.В. від 14.09.2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі її заяви від 09.09.2016 року. Станом на 01.09.2016 року заборгованість за виконавчим документом становила 74800,00 грн., про що також проставлено відмітку у виконавчому листі №666/2412/14-ц.

14.09.2016 року постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа направлено на адресу стягувача разом з оригіналом виконавчого документа, який в подальшому було втрачено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.10.2018 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа задоволено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 19.07.2019 року, залишеною в силі постановою Верховного суду від 12.02.2020 року, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.10.2018 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій мотивоване тим, що суд першої інстанції розглянув заяву про видачу дубліката виконавчого листа без належного повідомлення боржника про дату, час та місце розгляду заяви, в результаті чого, не з`ясував всі обставини справи та не встановив того факту, що оригінал виконавчого листа знаходиться у боржника, він не втрачений та необхідності у видачі його дубліката немає.

При цьому, за яких обставин оригінал виконавчого документа опинився у боржника, стягувачу не відомо, виконавчий документ ні ОСОБА_2 ні будь-якій іншій особі вона не передавала.

Крім того, на теперішній час ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 45250,00 грн.

Вказаний позов обґрунтовано тим, що 20.10.2016 року ОСОБА_1 до виконавчої служби подано заяву про відсутність у неї претензій по сплаті аліментів на підставі якої у службових відмітках у виконавчому листі державним виконавцем було зазначено про відсутність боргу станом на 20.10.2016 року.

За розрахунком державного виконавця ОСОБА_4 сума 29550,00 грн. (різниця між 74800, 00 грн. та 45250,00 грн.) була фактично сплачена позивачем у період між закриттям виконавчого провадження від 14.09.2016 року та відкриттям нового виконавчого провадження у 2018 році за дублікатом виконавчого листа, однак перерахувавши стягувачеві через виконавчу службу залишок боргу минулих періодів за аліментами у сумі 45250,00 грн., боржник посилаючись на відмітку державного виконавця Похабової І.В. на оригіналі виконавчого листа від 20.10.2016 року про відсутність боргу за аліментами станом на 20.10.2016 року, вважав суму 45250,00 грн. сплаченою надлишково, що призвело до незаконного збагачення стягувача, у зв`язку з чим з підстав, визначених ст. 1212 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 сплачені ним кошти в рахунок погашення боргу зі сплати аліментів у розмірі 45250,00 грн.

Разом з тим, заяву про повернення виконавчого листа та відсутність претензій зі сплати аліментів від 20.10.2016 року стягувач до виконавчої служби ніколи не подавала. Про відсутність власних претензій ОСОБА_1 стало відомо під час слухання справи за апеляцією боржника з анулювання дублікату виконавчого листа. На судовому засіданні представником боржника було пред`явлено суду втрачений стягувачем оригінал виконавчого листа з дописом державного виконавця про відсутність боргу та копію заяви стягувача від 20.10.2016 року про відсутність претензій по сплаті аліментів. Крім того, підпис на вказаній заяві стягувачу не належить.

Таким чином, на теперішній час внаслідок незаконного внесення до виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів відмітки про відсутність станом на 20.10.2016 року боргу на підставі заяви, поданої нібито від імені ОСОБА_5 після закінчення виконавчого провадження, порушено право стягувача, наслідком чого є перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, а також подання боржником позову у справі №766/22096/19.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.03.2020 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи у справі: боржник - ОСОБА_2 , особа дії якої оскаржуються - державний виконавець Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Похабова Ірина Володимирівна. Призначено судове засідання по справі на 12 березня 2020 року.

11.03.2020 року на офіційну електронну адресу суду, а 12.03.2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за довіреністю Мельник Ю.О., у якому останній просив перенести судове засідання, у зв`язку з необхідністю підготувати державним виконавцем відзиву на скаргу позивача.

У час, призначений для розгляду справи скаржник та боржник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Розгляд скарги перенесено на 26.03.2020 року.

17.03.2020 року на офіційну електронну адресу суду від представника Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за довіреністю Мельник Ю.О. надійшов відзив на скаргу щодо дій державного виконавця, у якому державний виконавець послалася на необґрунтованість викладених у скарзі доводів. Зазначила, що державний виконавець не є експертом з виявлення підробних документів, тому ОСОБА_6 при виконанні виконавчих дій керувалася виключно ЗУ «Про виконавче провадження». Пояснень щодо відмітки про відсутність заборгованості у боржника ОСОБА_2 станом на 20.10.2016 року не надала. Доказів направлення позивачу копії відзиву відповідачем не надано.

24.03.2020 року скаржник ОСОБА_1 через канцелярію суду подала відповідь на відзив на скаргу щодо дій державного виконавця та долучила докази його направлення сторонам у справі.

Цього ж дня скаржник ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з пандемією вірусу.

Розгляд скарги відкладено на 01.04.2020 року.

На підставі наказу Херсонського міського суду Херсонської області суддя Булах Є.М. з 30.03.2020 року по 17.04.2020 року перебувала у відпустці, тому розгляду скарги по суті відкладено на 28.04.2020 року.

27.04.2020 року на офіційну електронну адресу суду від скаржника ОСОБА_1 надійшла заява про перенесення судового засідання з метою отримання оригіналу документа, дії щодо якого з боку співробітника виконавчої служби оскаржуються..

28.04.2020 року на офіційну електронну адресу суду від представника Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за довіреністю Мельник Ю.О. надійшла заява про перенесення судового засідання з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

28.04.2020 року на офіційну електронну адресу суду від ОСОБА_7 , яка на підставі ордеру діє в інтересах боржника ОСОБА_8 , надійшла заява про відкладення розгляду скарги, у зв`язку з оголошенням карантину.

Розгляд скарги відкладено на 13.05.2020 року.

12.05.2020 року на офіційну електронну адресу суду від представника Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за довіреністю Мельник Ю.О. надійшла заява про перенесення судового засідання з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

13.05.2020 року на офіційну електронну адресу суду від ОСОБА_7 , яка на підставі ордеру діє в інтересах боржника ОСОБА_8 , надійшла заява про відкладення розгляду скарги, у зв`язку з оголошенням карантину.

13.05.2020 року Ідубба О.В., яка діє на підставі довіреності в інтересах скаржника ОСОБА_1 , через канцелярію суду подала заяву про розгляд скарги без участі скаржника та його представника. Зазначила що, викладені у скарзі вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково, просила суд врахувати, що виконавчі дії провадяться в межах виконавчого провадження, а розрахунок заборгованості за своєю суттю є виконавчою дією.

За приписами ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Тож за обставин згоди скаржника на розгляд скарги у її відсутності та відсутності її представника, враховуючи приписи ст. 450 ЦПК України щодо строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву на скаргу державного виконавця, та пом`якшень умов проведення карантинних заходів з 11.05.2020 року запроваджених КМУ, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що приймають участь у справі, на підставі наявних у справі даних та доказів, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду скарги, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, судом встановлено.

В поданій до суду скарзі ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення їй строк звернення до суду. В обґрунтування зазначає, що про наявність у боржника оригіналу виконавчого листа №666/2412/14-ц з відміткою про відсутність боргу за аліментами(з приводу чого і подана скарга на дії держвиконавця) дізналася під час перегляду апеляційним судом ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 04.10.2018 року про видачу дублікату виконавчого листа. Однак, про остаточне порушення свого права їй стало відомо після ознайомлення зі змістом постанови Верховного суду від 12.02.2020 року, яку скаржниця отримала засобами поштового зв`язку 26.02.2020 року.

Дослідивши та вивчивши обставини справи при розгляді питання про поновлення строку, суд приходить до наступного.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які скаржник посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених у заяві доводів та приходить до висновку, що скаржник за вказаних обставин не міг своєчасно реалізувати право на звернення до суду із скаргою, оскільки помилково вважав, що при перегляді судом касаційної інстанції постанови апеляційного суду про відмову у видачі дублікату виконавчого листа його права будуть відновленні, у зв`язку із чим і не звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-VIII внесено зміни до Сімейного кодексу України, якими закріплено право власності дитини на отримані на неї аліменти.

Враховуючи встановлені обставини, з метою реалізації принципів Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дотримання положень ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року та ч. 3 ст. 51 Конституції України, виконання завдань цивільного судочинства, визначених ст. 2 ЦПК України, задля забезпечення належного балансу між інтересами дитини та інтересами інших осіб, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Вирішуючи питання про визнання дій державного виконавця неправомірними, судом встановлено.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.05.2014 року у справі №666/2412/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Херсона 28.05.2014 року видано виконавчий лист, який було передано до Дніпровського районного відділу ДВС у м. Херсоні для примусового виконання.

09.09.2016 року ОСОБА_1 подала до Дніпровського РВ ДВС м. Херсона заяву про повернення виконавчого лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь (а.с. 6)

Розглянувши вказану заяву державний виконавець Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області Пахабова І.В. 14.09.2016 року винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий лист №666/2412/14-ц, виданий 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона постановлено повернути стягувачу.

З наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа №666/2412/14-ц(а.с. 4), виданого 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона у відмітках державного виконавця про виконання рішення (вироку) або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, державним виконавцем Похабовою І.В. вказано, що виконавчий лист повернуто згідно ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Борг станом на 01.09.2016 року 74800 грн. Підпис державного виконавця скріплено гербовою печаткою Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області (а.с. 4)

Як вбачається з супровідного листа вих. №14104 від 14.09.2016 року Дніпровським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області адресатам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа від 14.09.2016 року та оригінал виконавчого документу стягувачу (а.с. 8).

20.10.2016 року до Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області надійшла заява за підписом ОСОБА_1 у якій остання просить повернути їй виконавчий лист №666/2412/14-ц, виданий 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона, в порядку ч. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, у заяві зазначила, що претензій по сплаті аліментів не має (а.с. 12).

У копії виконавчого листа №666/2412/14-ц, виданого 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона у відмітках державного виконавця про виконання рішення (вироку) або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, державним виконавцем Похабовою І.В. вказано, що виконавчий лист повернуто згідно ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Борг станом на 01.09.2016 року 74800 грн. Підпис державного виконавця скріплено гербовою печаткою Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області.

Також, державним виконавцем Похабововою І.В. зазначено, що виконавчий лист повернуто згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Борг станом на 20.10.2016 року відсутній. Підпис державного виконавця скріплено гербовою печаткою Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області. (а.с. 5)

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При перевірці відповідності рішень, дій чи бездіяльності органів ДВС при вчиненні виконавчих дій суди повинні керуватися нормами, які були чинними саме на час вчинення таких рішень, дій чи бездіяльності. Необхідно враховувати, що рішення про прийняття виконавчих документів і відкриття виконавчого провадження є одномоментною дією, яка підтверджується відповідним процесуальним актом і не є триваючою у часі.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №707/28/17-ц.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця у лютому 2020 року, оскаржувані виконавчі дії вчинені у жовтні 2016 року на спірні правовідносини поширюється саме Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, який набрав чинності 5 жовтня 2016 р. (далі Закон №1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.9.2016 №2832/5 станом на 05.10.2016 року), який зареєстрований в Міністерстві юстиції 02.04.2012 р. за №489/20802, передбачено, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

З аналізу вказаних положень суд доходить висновку, що відмітка державного виконавця на виконавчому документі може бути проставлена лише на завершальній стадії виконавчого провадження, якими є повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження, про що наголошено у Листі ВССУ від 28.01.2013 року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі».

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представником Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не спростовано доводів скаржника належними та допустимими доказами. Крім того, вказано, що 20.10.2016 за вх. №4435 до відділу надійшла заява від стягувача щодо повернення виконавчого документа без подальшого виконання та відсутністю претензій по сплаті аліментів до боржника, однак не наведено доказів правомірності вчинення 20.10.2016 року державним виконавцем Похобовою І.В. відмітки на виконавчому листі №666/2412/14 поза межами відкритого виконавчого провадження та обставин за яких оригінал виконавчого листа після його направлення 14.09.2016 року за вих. №14104 стягувачу повторно надійшов до відділу ДВС з тим же проханням у заяві(про його повернення). На думку суду, ці обставини повинні були перевірятися державним виконавцем у спосіб визначений Інструкцією з організації примусового виконання рішень. Крім того, як вбачається із матеріалів справи(документів наданих державним виконавцем разом із відзивом), постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа за заявою стягувача від 20.10.2016 року саме з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не виносилося.

У п. 20 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 353, 447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця, особа дії якої оскаржуються - державний виконавець Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Похабова Ірина Володимирівна(місце знаходження: 73036, м. Херсон, вул.. Перекопська, буд. 166) заінтересовані особи у справі: боржник - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) - задовольнити.

Дії державного виконавця Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Похабової Ірини Володимирівни (місце знаходження: 73036, м. Херсон, вул.. Перекопська, буд. 166) в межах предмету скарги за виконавчим листом, виданим 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі №666/2412/14 визнати неправомірними.

Зобов`язати посадових осіб Дніпровського районного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення прав ОСОБА_1 вчинених записом у виконавчому листі виданому 28.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі №666/2412/14: «Повернуто згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Борг станом на 20.10.2016 року відсутній. Підпис державного виконавця скріплено гербовою печаткою Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області».

Дніпровському районному ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виконання ухвали повідомити суд і заявника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 354 цього Кодексу продовжується на строк дії такого карантину.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 13.05.2020 року.

Суддя Є.М. Булах