Справа № 263/2798/20
Провадження № 2/263/1390/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Федоренко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2012 року відповідач постійно змінює своє місце мешкання, зловживає спиртними напоями. Дитина ОСОБА_3 постійно проживає разом з позивачем. Матеріальним утриманням, вихованням, навчанням, моральним та духовним розвитком дитини займається позивач. Відповідач не забезпечує дитині гідні умови проживання, не піклується про неї, не цікавиться успіхами, практично не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки. На початок навчального 2018-2019 року відповідач купила шкільного приладдя на 50 грн. У січні 2019 року купила доньці чоботи, кросівки, дала грошей у сумі 300 грн., та позивачці 500 грн. З 31.10.2019 року по 24.11.2019 року дитина жила разом із матір`ю та її співмешканцем, однак він будучі у стані алкогольного сп`яніння вигнав їх на вулицю, після чого вони мешкали по знайомим, але дитина не витримала цього та повернулась жити до позивачки. Через те, що ОСОБА_2 не займається утриманням, вихованням, навчанням дитини позивач вимушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.03.2020 року відрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.04.2020 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Позивач надала до суду заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської радинадав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.02.2006 року. Відомості про батька внесені на підставі вимог ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно з психолого-педагогічної характеристики КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №52 Маріупольської міської ради Донецької облатсі ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у 8 класі. Дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , яка займається вихованням онуки, відвідує батьківські збори.

Відповідно до висновку ОСББ «Троїцький острівець, 61» позивач ОСОБА_1 мешкає у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Онука ОСОБА_3 постійно мешкає з бабусею з 2012 року. Мати дитини ОСОБА_2 мешкає окремо, зловживає алкоголем, у вихованні та утриманні доньки участі не приймає. На теперішній час дитина знаходиться на повному утриманні бабусі.

У наданому суду висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 01.1-9-23-58 від 20.05.2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 проживає разом із неповнолітньою онукою ОСОБА_3 , 2006 р.н, займається її вихованням. Відповідач ОСОБА_2 визнала позовні вимоги та надала письмову заяву, в якій просила позбавити її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , оскільки не має можливості утримувати дитину, забезпечувати її необхідним харчуванням, медичним доглядом, створювати умови для її розвитку. Тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавитит батьківських прав ОСОБА_6 відносно доньки ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною. В обсязі, необхідного для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про дитину.

Судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 постійно проживає разом із своєю бабою - позивачем ОСОБА_1 , яка відповідно до вимог ст. 165 СК України звернулась до суду із даним позовом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків щодо своєї доньки ОСОБА_3 , не цікавиться її життям, не приймає участі в її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує та не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, необхідно дійти висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 відповідає інтересам дитини.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, ухвалою суду від 24.03.2020 року позивачу ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення.

Таким чином, частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав -задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовиу відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування, юридична адреса: пр. Миру, 70, місто Маріуполь Донецької області.

Суддя Т.І.Федоренко