Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1259/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2020 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

за участі представника заявниці-адвоката Нечаєв В.В.,

зацікавленої особи- ОСОБА_3 ,

представника зацікавленої особи-адвоката Стасюк Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Виноградівський ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Нечаєв В.В. звернувся в суд в інтересах ОСОБА_3 із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 із встановлення заходу тимчасового обмеження права останнього з покладенням на нього терміном на 6 місяців.

Посилається на те, що вона є особою, яка постраждала від домашнього насильства відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Вказує, що заочним рішенням Виноградівського районного суду від 28.08.2018 року по справі № 299/2072/18 шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3 , у виконкомі Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом за №9 - вирішено розірвати. Після розірвання шлюбу залишити заявниці її шлюбне прізвище " ОСОБА_2 ".

Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою; донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які наразі проживають разом зі заявницею.

Спільне життя сторін не склалось через те, що ОСОБА_3 тривалий час систематично застосовував фізичне та психологічне насильство до заявниці та спільних дітей. В останні роки сумісного проживання влаштовував скандали та сварки, з використанням нецензурної лексики, побиттям дружини, погрозами застосування фізичної розправи та заподіяння тілесних ушкоджень заявниці та їх спільним дітям. Все це здебільшого відбувалось на очах і в присутності дітей, зумовлюючи пригнічений психологічний стан, відчуття заляканості в ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей.ОСОБА_1 постійно зловживав алкогольними напоями і в нетверезому стані поводив себе ще більш агресивно по відношенню до членів своєї сім`ї, ніде не працює, ні дружину, ні дітей не утримує. Спілкування ОСОБА_3 з дітьми зазвичай відбувається в некоректній недопустимій формі. Така поведінка ОСОБА_3 має системний характер. Заявниця живе у постійних переживаннях та розуміє, що в будь-який момент до її місця проживання може з`явитися кривдник. З огляду на наведене заявниця просить суд заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці її проживання по АДРЕСА_1 , обмежити спілкування з дітьми: донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою; донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_1 ) роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 , заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборонити вести листування, телефонні переговори з заявницею ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, терміном на 6 (шість) місяців.

В судовому засіданні представник заявниці Нечаєв В.В. , вимоги заяви про видачу обмежувального припису підтримав та просив суд такі задоволити.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 та його представник Стасюк Ю.П. , в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви про видачу відносно нього обмежувального припису, зокрема ОСОБА_3 , суду пояснив, що він ніколи не застосовував відносно своєї колишньої дружини будь-якого насильства, вважає що підставою для звернення заявниці до суду є виключно неприязні відносини колишньої дружини та позбавлення його права на користування житлом та спілкування з дітьми, про що також надав суду свою характеристику із Дротинської сільської ради від 27.04.2020 року.

Заінтересована особа представник Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Судом встановлено, що заочним Рішенням Виноградівського районного суду від 28.08.2018 року по справі № 299/2072/18 Шлюб, укладений між заявницею та ОСОБА_3 , у виконкомі Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом за №9 - вирішено розірвати. Після розірвання шлюбу залишити заявниці її шлюбне прізвище " ОСОБА_2 " (а.с.10-11).

Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою; донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які наразі проживають разом зі заявницею.

Рішенням Виноградівського районного суду по справі №299/2072/18 від 28.08.2018 року встановлено, що спільне життя сторін не склалося через те, що ОСОБА_3 тривалий час систематично застосовував фізичне насильство в сім`ї, а саме до ОСОБА_2 та їхніх дітей. Колишній чоловік в останні роки спільного проживання влаштовував сварки та скандали, з використання нецензурної лексики, погрозами застосування фізичної розправи та заподіяння тілесних ушкоджень заявниці та їх спільним дітям. ОСОБА_3 постійно зловживав алкогольними напоями і в нетверезому стані поводив себе ще більш агресивно по відношенні до членів своєї сім`ї. А саме тому, заявниця в серпні 2018 року звернулася до Виноградівського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між ними. Рішенням Виноградівського районного суду по справі №299/2072/18 від 28.08.2018 року шлюб між ними було розірвано. Обставини щодо агресивності кривдника ОСОБА_3 , були встановлені в даному Рішенні суду і мають преюдиціальне значення при розгляді інших цивільних справ (а.с.10-11).

Встановлено, що ОСОБА_3 вчиняє відносно заявниці дії протиправного характеру: спричиняє сварки та конфлікти, здійснює погрози фізичною розправою та знищення майна. Так, як встановлено, 06.11.2019 року по відношенню до ОСОБА_3 було складено адмінпротокол працівниками поліції та скеровано його до суду (серія АПР18 № 316117 ), відповідно до якого встановлено черговий факт домашнього насильства по ст. 173-2 КУпАП (а.с.28). Вказаною Постановою Виноградівського районного суду від 14.11.2019 року (299/3690/19) вирішено ОСОБА_3 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та оголосити йому усне зауваження, справу провадженням закрито (а.с.25-26). Так, ст. 22 КУпАП передбачає, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Дана підстава для закриття провадження по справі є нереабілітуючою.

В даній Постанові суд чітко зазначив, що «...що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 спи 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив насильство в сім ї. Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується дослідженими при розгляді справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_2 від 06.11.2019року, письмовими поясненнями наявними в матеріалах справи...».

В судовому засіданні також встановлено, що згідно до Відповіді №670/106/27/2-2020 від 24 січня 2020 року з Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП у Закарпатській області (а.с.9), встановлено, що:

1) 22.01.2020 року о 10:40 год. до ЧЧ Виноградівського ВП надійшла заява від гр. ОСОБА_2 яка просить прийняти міри відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 ;

2) 08 січня 2020 року о 01:01 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.01.2020 року о 01:01, що батько в стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварку. Заявник - дочка ОСОБА_1 ;

3) 30 жовтня 2019 року о 12:10 год. надійшла заява від ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_3 затіяв з нею сварку, під час якої погрожував їй фізичною розправою.

4) 22 жовтня 2017 року о 16:41 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22 жовтня 2017 року в заявника виникла сварка з дружиною. Заявник - ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв домашнє насильство до колишньої жінки та їхньої дочки, що підтверджується відповіддю Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП у Закарпатській області від 24.01.2020 року №670/106/27/2-2020 на адвокатський запит адвоката Нечаєва В.В.

В подальшому, 12 грудня 2019 року Постановою Виноградівського районного суду по справі № 299/3912/19, ОСОБА_3 визнано повторно винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок грн. 00 коп.) гривні в дохід держави. Так, ОСОБА_3 будучи раніше притягнутий до адмінвідповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Виноградівського районного суду від 14.11.2019 року у справі №299/3690/19, повторно протягом року вчинив домашнє насильство. Так, 25.11.2019 року близько 19 години, перебуваючи за місцем свого проживання в нетверезому стані, затіяв сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої ображав її нецензурними словами. Порушнику у судовому засіданні свою вину та обставини протоколу визнав повністю (а.с.27-28).

14.04.2020 року до Виноградівського районного суду надійшов ще один адмінпротокол відносно ОСОБА_3 про вчинення домашнього насильства (справа №299/1088/20-п, суддя Левко Т.Ю.), яка призначена на 30.04.2020 року на 13.10 год. Дана обставина знову ж таки підтверджує підставність доводів заявниці ОСОБА_2 та наявність доведених ризиків щодо жорстокості ОСОБА_3

Заявник просить обмежити доступ кривдника до її місця проживання, житлового будинку власником якого являється заявниця ОСОБА_2 , що підтверджується Рішенням Виноградівського районного суду від 10.04.2009 року за №2-541/09. В будь-якому випадку житло де проживає заявниця належить їй на праві приватної власності і проникнення до належного їй жила, її місця проживання, огородженої парканом земельної ділянки для обслуговування житла, порушує її права та містить ознаки кримінального правопорушення.

Так, Верховний Суд у Постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 462/2318/18 зазначив, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення заяви видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ст. 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі України: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Конституційний Суд України виходить з того, що неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб.

Таким чином, суд відхиляє твердження ОСОБА_3 , які не стосуються обставини щодо яких виник спір, докази на які він посилається, як на підставу заявлених ним заперечень.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.77-80 ЦПК України.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вказані положення, а також з урахуванням особливого характеру сімейних відносин сторін та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, а ні ж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У контексті принципу змагальності сторін вирішальним фактором є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством - розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно пункту 6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Пунктом 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

В силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до положень ст. ст.29, 30 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону. Особі, яка має право на відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню, та непов`язана з їх розміром. Порядок відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, визначається Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 є кривдником заявника ОСОБА_2 , своєї колишньої дружини, по відношеню до якої ним вчиняється домашнє насильство. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, яке систематично чинить ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2 , суд вважає, що існує реальна вірогідність повторного вчинення домашнього насильства кривдником, а тому заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому суд дійшов висновку, що необхідність встановлення певних обмежень щодо ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження, тому вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 350-1-350-8 ЦПК України, ст.ст. 1, 21, 24, 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Виноградівський ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області про видачу обмежувального припису-задоволити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 16.07.2007 року.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього терміном на 6 (шість) місяців наступні обов`язки:

-заборонити перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 ;

-обмежити спілкування з постраждалими дітьми: донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою; донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

-заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_1 ) роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою - ОСОБА_2 ;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису кривднику у встановлений законом строк інформувати уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також Виноградівську РДА та Дротинську сільсу раду раду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текст Рішення виготовлено 04.05.2020 року.

Головуючий А. А. Надопта