КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/9980/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 372/663/20

30 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кашперської Т.Ц.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Семененка Євгена Миколайовича на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Проць Т.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

13 лютого 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 04.09.2014 року в розмірі 12879,49 грн..

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року було відкрито провадження у даній справі.

11 червня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Семененко Євген Миколайович подав заяву про залишення позову без розгляду на підставі п.п.4,11 ч.1 ст.257 ЦПК України з посиланням на те, що в провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться тотожна позовна заява, подана 13.01.2020 року Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 04.09.2014 року в розмірі 12879,49 грн..

Також 11 червня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Семененко Євген Миколайович подав заяву, в якій просив суд вирішити питання щодо компенсації за рахунок позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» здійснених відповідачем ОСОБА_1 витрат в розмірі 11 150,00 грн., пов`язаних з розглядом справи №372/663/20, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Заяву обґрунтовував тим, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 з двома тотожними позовами, з тим саме предметом позову та з тих самих підстав, що є зловживанням процесуальними правами. У зв`язку з необґрунтованими діями позивача, відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 150,00 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі вимог ст.ст. 33,137 ЦПК України.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Заяву представника відповідача адвоката Семененка Є.М. про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 25 червня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Семененко Євген Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2020 в частині залишення без задоволення вимог відповідача про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вимоги відповідача ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи задовольнити повністю, стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 11 150,00 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки необґрунтованим та протиправним діям сторони позивача щодо пред`явлення уповноваженим представником АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 декількох позовів з тим самим предметом та з тих самих підстав, з різницею в часі близько одного місяця (перший позов подано 13.01.2020 року, аналогічний позов подано 18.02.2020 року).

Вказане свідчить про те, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами, як передбачено вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України, що відповідно до ч.5,6 ст.142 ЦПК України надає відповідачу право заявити вимоги про компенсацію за рахунок позивача здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Штронда Антон Михайлович просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що банк не звертався до суду з тотожнім позовом та про існування цивільної справи №372/663/20 позивачу не було відомо. Вказав, що 26.12.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» кур`єрською службою надіслав до Обухівського районного суду Київської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який було прийнято судом та присвоєно номер справи №372/69/20. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.01.2020 року було зобов`язано позивача усунути недоліки вказаної позовної заяви, а тому 13.02.2020 року, на виконання вимог вказаної ухвали суду, представником банку було надіслано до суду документи, зокрема, копію позовної заяви з додатками для відповідача. Вказаний конверт було отримано судом 18.02.2020 року та зареєстровано направлену на усунення недоліків позовну заяву як нову справу №372/663/20 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Отже, банк не звертався до суду з тотожним позовом, а існування іншої тотожної справи виникло через невірну реєстрацію документів канцелярією суду. Звернув увагу на те, що позивач не подавав заяву про закриття провадження у справі №372/663/20, оскільки не отримував від суду жодного процесуального документу щодо відкриття провадження по цій справі та призначення цієї справи до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Семененко Євген Миколайович підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі.

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Штронда Антон Михайлович у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 лютого 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою від 21.12.2019 року до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 04.09.2014 року в розмірі 12879,49 грн.

Вказана позовна заява була зареєстрована канцелярією Обухівського районного суду Київської області 18.02.2020 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі.

11 червня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Семененко Євген Миколайович подав до суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі п.п.4,11 ч.1 ст.257 ЦПК України та подав заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат пов`язаних з розглядом справи в сумі 11 150,00 грн. обґрунтовуючи заяви тим, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 з двома позовами з тим саме предметом позову та з тих самих підстав, що є зловживанням процесуальними правами.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представник відповідача надав до суду першої інстанції договір №09-06/2020 про надання юридичних послуг від 09 червня 2020 року, додаток №1 до вказаного договору, Акт прийому-передачі наданих послуг від 11 червня 2020 року за яким вартість послуг становить 11 150,00 грн. та рахунок фактуру №1 від 11 червня 2020 року на суму 11 500,00 грн.

До суду апеляційної інстанції представником відповідача також було надано копію квитанції №15769 від 24 липня 2020 року на суму 4900,00 грн. та копію квитанції №19202 від 29 липня 2020 року на суму 4700,00 грн. на підтвердження часткової оплати відповідачем послуг адвоката за договором 09-06/2020 про надання юридичних послуг від 09 червня 2020 року.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції посилався на те, що в провадженні Обухівського районного суду Київської області є справа №372/69/20 також за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12879 грн. 49 коп., тобто, в провадженні суду знаходиться дві тотожні справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому є визначені п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України підстави для залишення позову у справі № 372/663/20 без розгляду.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Семененка Є.М. про компенсацію відповідачу за рахунок позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд першої інстанції посилався на те, що обставин, які б свідчили про те, що позивач діяв недобросовісно, пред`явив необґрунтований позов чи умисно протидіяв вирішенню спору, що вказувало б на зловживання ним своєю процесуальною поведінкою не встановлено.

Ухвала Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року оскаржується представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Семененко Євгеном Миколайовичем лише в частині відмови в задоволенні заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи приписи зазначеної вище правової норми, судом апеляційної інстанції переглядається ухвала суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача про компенсацію позивачем понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, зроблені на підставі об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).

Згідно вимог ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналізуючи вказані вимоги процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що для стягнення з позивача компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів), з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями (п.2 ч.2 ст.44 ЦПК України).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення відповідачем витрат на правову допомогу, так само матеріалами справи не підтверджується і зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів того, що позивач діяв недобросовісно, що вказувало б на зловживання ним своєю процесуальною поведінкою.

Колегією суддів також враховуються доводи, що містяться у відзиві на апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та надані на підтвердження вказаних доводів докази : копія ухвали Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року у справі № 372/69/20, копія заяви АТ КБ "ПриватБанк" про усунення недоліків позовної заяви справі № 372/69/20 від 11.02.2020 року, копія реєстру відправлень від 26.12.2019 року та копія реєстру відправлень від 13.02.2020 року, з огляду на те, що вказане процесуальне питання було вирішено судом першої інстанції у відсутності представника позивача, при відсутності даних про його повідомлення про розгляд справи та неможливості у зв`язку із цим подання вказаних доказів до суду першої інстанції.

Так, судом встановлено, що в провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходилися дві цивільні справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: справа №372/69/20 та справа №372/663/20.

З доданих представником позивача до відзиву на апеляційну скаргу доказів вбачається, що позовна заява у справі № 372/69/20 була надіслана до суду 26.12.2019 року.

З копії ухвали Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року у справі № 372/69/20 вбачається, що позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у вказаній справі судом було залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Зі змісту ухвали Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року у справі №372/69/20 вбачається, що 13 січня 2020 року до суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк», до якої не було додано оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору, оригіналів письмових доказів, копії письмових доказів у встановленому порядку не засвідчені, також позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, відсутнє підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Штронда Антон Михайлович посилається на те, що банк не звертався до суду з тотожнім позовом та про знаходження у провадженні суду цивільної справи №372/663/20 позивачу не було відомо, оскільки 13.02.2020 року, на виконання вимог ухвали Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року у справі №372/69/20 банком було надіслано до суду документи, зокрема, копію позовної заяви з додатками для відповідача. Вказана копія позовної заяви разом із додатками була отримана судом 18.02.2020 року та зареєстрована як нова позовна заява ( справа №372/663/20) за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Разом з тим, банк не звертався до суду із повторним позовом, а інша тотожна справа з`явилась в провадженні суду через невірну реєстрацію документів канцелярією суду. Також звернув увагу на те, що позивач не подавав заяву про закриття провадження у справі №372/663/20, оскільки не отримував від суду жодного процесуального документу про відкриття провадження у цій справі та про призначення справи до розгляду.

Вказані доводи представника позивача підтверджуються наданими до відзиву на апеляційну скаргу доказами: копією заяви АТ КБ «ПриватБанк» від 11.02.2020 року про усунення недоліків позовної заяви по справі №372/69/20, надісланої на адресу Обухівського районного суду Київської області, до якої було додано платіжне доручення про сплату судового збору, копії письмових доказів, що додаються до позовної заяви, копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї для відповідача. Номер накладної даного відправлення 180488.

Одночасно з матеріалів даної справи №372/663/20 вбачається, що в ній міститься позовна заява, підписана представником АТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю ОСОБА_2 21.12.2019 року, тобто аналогічна тій, що міститься в справі №372/69/20. Вказана позовна заява була зареєстрована Обухівським районним судом Київської області 18.02.2020 року. З конверту, що міститься в даній справі вбачається, що позовна заява була надіслана на адресу суду 13.02.2020 року, номер накладної даного відправлення НОМЕР_1 .

Також працівниками Обухівського районного суду Київської області у справі №372/663/20 було складено акт від 18.02.2020 року про те, що під час реєстрації позовної заяви про стягнення заборгованості, яка надійшла поштою, було виявлено відсутність додатку, а саме: копії заяви з доданими до неї копіями документів відповідачу.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі №372/663/20.

Колегією суддів враховується відсутність в матеріалах даної справи №372/663/20 відомостей про надсилання та отримання АТ КБ «ПриватБанк» копії ухвали суду про відкриття провадження у даній справі, судових повісток, копії оскаржуваної ухвали, що свідчить про відсутність доказів обізнаності позивача про наявність в провадженні суду цивільної справи №372/663/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача про зловживання позивачем процесуальними правами під час розгляду справи є безпідставними.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій позивача та про відсутність підстав для покладення на нього судових витрат, які поніс відповідач, ґрунтується на досліджених судом доказах та вимогах закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року в оскаржуваній частині постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Семененка Євгена Миколайовича. В частині залишення без розгляду позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалу суду не оскаржувалася.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Семененко Євгена Миколайовича відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року в частині залишення без задоволення заяви представника відповідача адвоката Семененка Є.М. про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: