Справа № 393/231/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року смт. Новгородка

Суддя Новгородківського районного суду Кіровоградської області Рачкелюк Ю.В. розглянувши заяву позивача ТОВ «Михайлівське-Плюс» про забезпечення позову у цивільній справі №393/231/20 за позовом ТОВ «Михайлівське-Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Ніна Вікторівна, головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У провадження Новгородківського районного суду Кіровоградської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій представник позивача просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 5,0278 га, кадастровий номер: :02:000:1154, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, укладений 23.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Ніною Вікторівною відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50975310 від 05.02.2020 року та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №35338337.

Оскільки позивач вважає, що дії відповідачів суперечать вимогам законодавства та є втручанням в його господарську діяльність, разом з позовом ним подано заяву про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову позивач просить вжити заходів забезпечення даного цивільного позову шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншим особам, окрім ТОВ «Михайлівське-Плюс» як правонаступнику СФГ «Михайлівське» вчиняти будь-які дії пов`язані з володінням чи користуванням земельною ділянкою, площею 5,0278 га, кадастровий номер :02:000:1154, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області.

Свої вимоги щодо забезпечення позову обґрунтовує тим, що вищезазначена земельна ділянка на час подачі позову перебуває у користуванні позивача, так як 30.04.2004 року між СФГ «Михалівське», правонаступником якого є ТОВ «Михайлівське-Плюс» та ОСОБА_1 , в особі її представника за нотаріальною посвідченою довіреністю від 24.10.2003 року ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі вищевказаної земельної ділянки, строком на 40 років, який зареєстрований 18.05.2004 року у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру за №18. Вказаний договір є діючим, не скасованим, його реєстрація проведена відповідно до вимог чинного на той час законодавства. 23.12.2019 року ОСОБА_1 уклала договір оренди цієї ж самої земельної ділянки з ОСОБА_2 , що суперечить нормам законодавства та порушує права позивача, та вказаний договір є недійсним з моменту його вчинення. Тому, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 або інші особи, можуть втрутитися в господарську діяльність позивача, що може спричинити втрату врожаю позивачем та призвести до значних збитків і ускладнення поновлення порушених прав та інтересів позивача. Крім того, зазначає, що на спірній земельній ділянці плануються підготовчі весняно-польові роботи, але не виключає можливості, що відповідач ОСОБА_2 , який неправомірно зареєстрував договір оренди на спірну земельну ділянку, може розпочати сільськогосподарські роботи. Тому, щоб уникнути втручання в господарську діяльність позивача та мінімізувати спричинення збитків, просить забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії пов`язані з володінням чи користуванням земельною ділянкою відповідачем ОСОБА_2 або іншими особами, окрім самого позивача. Позов носить не майновий характер, грошове вираження ціни позову відсутнє. Пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення відсутні.

У відповідності до вимог ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Відповідно до положень статей 150, 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Слід зазначити, що звертаючись до суду з клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до норм ЦПК України одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та передбачають вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд вважає, що наявність самого по собі позову про визнання недійсним договору оренди землі в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони користуватись або розпоряджатись нею законному власнику з огляду на те, що право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку позивачем не оспорюється, а предметом спору є лише виключно договірно-правові відносини стосовно дійсності договору оренди.

Також слід врахувати, що посіви сільськогосподарських культур потребують проведення спеціальних агротехнічних заходів, невжиття яких призведене до їх загибелі або зниження врожайності.

Крім того, у разі понесення збитків тією чи іншою стороною господарської діяльності на вказаній земельній ділянці може бути підставою для звернення до суду із заявою про відшкодування понесених збитків тим чи іншим суб`єктом господарювання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що вимога про заборону вчиняти будь-які дії пов`язані з володінням чи користуванням земельною ділянкою не є обґрунтованою. Крім того, в заяві позивачем зазначено, що на даний час земельна ділянка перебуває в його користуванні, а те, що відповідачі можуть в майбутньому втручатися в його господарську діяльність, тобто посилання в заяві на потенційну можливість втручання відповідачів або інших осіб на володіння чи користування земельною ділянкою без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення даної заяви.

З огляду на вказане, заява ТОВ «Михайлівське-Плюс» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153, 353, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ТОВ «Михайлівське-Плюс» про забезпечення позову по цивільній справі №393/231/20 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів після отримання копії ухвали до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції. Учаснику справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Копію даної ухвали направити заявнику.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК