Справа № 373/521/20
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 квітня 2020 року Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду

Київської області Залеська А.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна та коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з даною позовною заявою до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить: зняти арешт шляхом скасування постанови державного виконавця Тарасенка В.О. про арешт коштів боржника від 19.09.2019 у виконавчому провадженні №58740984; зняти арешт шляхом скасування постанови державного виконавця Тарасенка В.О. про арешт майна боржника від 19.09.2019 у виконавчому провадженні №58740984. Також просить витребувати у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №58740984 відносно ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору.

Позовні вимоги про зняття арешту з майна та коштів боржника представник позивача обґрунтовує тим, що у Києво-Святошинському районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №58740984 за виконавчим листом №2-7888/10 від 22.03.20216, виданим Печерським районним судом міста Києва на рішення суду. Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2010, яке набрало законної сили 07.12.2010, позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 280515 доларів США 51 центів, що станом на 21.10.2010 згідно офіційного курсу НБУ становить 2219326,52 грн., витрати з оплати судового збору в розмірі 1700,00 грн і витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. 19.09.2019 державним виконавцем Тарасенком В.О. під час здійснення виконавчого провадження винесені постанови про арешт коштів та майна боржника (позивача). Постановою про арешт коштів боржника арешт накладено у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів загалом у розмірі 8327510,30 грн. Сума стягнення, що зазначена виконавцем в оскаржуваній постанові не відповідає сумі стягнення за судовим рішенням. Наклавши арешт на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат, у тому числі соціальних, унеможливлює реалізацію конституційних прав позивача на оплату праці.

Частиною 2 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осію, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

В позовній заяві викладено обставини, якими боржник (позивач) доводить неправомірність рішень державного виконавця відносно його майна, вжитих виконавцем з метою забезпечення виконавчого провадження. Фактично ОСОБА_1 , який є стороною виконавчого провадження оскаржує постанови державного виконавця про арешт коштів та майна боржника від 19.09.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, у ОСОБА_1 , який є боржником не виникло право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна з метою захисту свого права власності на майно, з підстав, передбачених законом.

Розділом VII ЦПК України передбачено порядок здійснення судового контролю за судовим рішенням, тим судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

В досліджуваній ситуації це Печерський районний суд міста Києва.

Позивач, як сторона виконавчого провадження умисно не звертається до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця в порядку, передбаченому ст.ст. 447-449 ЦПК України, подає завідомо безпідставний позов та штучно змінює підсудність.

З врахуванням вищевикладеного також є достатні підстави вважати, що між сторонами відсутній майновий спір, а тому позов поданий за відсутності предмету спору.

Згідно вимог п.3 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Відповідно до ч.3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.2, ч.3 ст. 44 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна та коштів боржника повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), цей строк продовжується на строк, встановлений пунктом 3 Розділу XII «Прикінцеві положення».

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.О. Залеська