Дата документу 28.05.2020 Справа № 337/5464/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5464/19
Провадження №22-ц/807/1595/20
Головуючий в 1-й інстанції - Мурашова Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 13 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатну матір,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з цим позовом, який мотивує тим, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_2 . Хоча вона і перебуває в зареєстрованому шлюбі, але вже давно разом з чоловіком не мешкає. На даний час вона проживає сама за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонеркою за віком, розмір її пенсії становить 1672,17 грн., інших джерел доходу немає. Практично вся пенсія витрачається нею на оплату комунальних послуг (в опалювальний сезон ці витрати складають 2223,00 грн.), субсидію вона не отримує. Крім того, вона має хронічні захворювання - ішемічна хвороба серця, дисциркуляторна енцефалопатія, дегенеративно-дистрофічні ураження шийного відділу хребта, у зв`язку з цим потребує постійного лікування, на що витрачає близько 500-1000,00грн. щомісяця. Власних доходів на покриття усіх витрат їй не вистачає, у зв`язку з чим вона змушена позичати гроші у знайомих. У зв`язку з такими складними життєвими обставинами вона вимушена звернутись за допомогою до свого єдиного працездатного та працюючого сина - ОСОБА_2 . В позові просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі ј частини його доходу щомісячно.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатну матір - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги докази надані позивачем на підтвердження своїх доводів з приводу припинення спільного проживання з чоловіком, відсутності доходів від проживання сторонніх осіб у належній позивачці квартири, наявності хронічних захворювань.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.9).

На момент розгляду справи позивачка ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером за віком з 2009 року (арк.48).

Також позивачка має іншого сина - ОСОБА_5 , який згідно довідки Запорізького зонального відділу військової служби правопорядку у період з 14.10.2019 р. по 15.01.2020 р. брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій і Луганській областях (арк..62).

Позивачка ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком з 2011р. та за період з вересня по листопад 2019р. отримала пенсію в щомісячному розмірі 1672,17грн. (арк..7,8).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (арк.5,8,50).

Згідно з наданими квитанціями ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 здійснила оплату житлово-комунальних послуг (опалення, технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, холодне водопостачання) в січні-березні 2019р., вересні-листопаді 2019р. на загальну суму 5557,84грн. (арк.16,17).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ позивачка ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2015р. є власником автомобіля «INFINITI FX35», державний номер НОМЕР_2 , 1998 р.в. (арк..49).

Згідно з висновком УЗДГ судин від 21.06.2013р., КТ головного мозку від 11.10.2016р., ТСБА від 21.11.2017р., ЕКД від 19.11.2019р., допплерографії від 06.02.2020р. у ОСОБА_1 виявлені ехоознаки помірної гіпертрофії ЛЖ, диастолічної дисфункції по 1 типу, регургитації 2 ступеня на МК, 1-2 ступеня на ТК, склеротичні зміни створом АК, МК та стінок аорти, КТ ознаки дисициркуляторної енцефалопатії, ознаки атеросклерозу брахіоцефальних артерій, нерівномірність хода обох ПА в костному каналі, ознаки вазоспазма ГА справа, ознаки помірного посилення базального венозного кровотоку справ, утруднення відтоку в правій ВЯВ (арк.12-15,66).

За проведення 19.11.2019р. в МЦ «Ультрамед» ЕХО КС позивачка сплатила 230,00грн. та 06.02.2020р. в кабінеті допплерографії УЗДГ Маг та шиї - 250,00грн.(арк..67).

Згідно з товарним чеком та фіскальним чеком від 04.02.2020р. позивачка придбала в аптеці ТОВ «Роджерс» таблетки «Розулип», сплативши 55,20грн. (арк..67). Згідно з товарним чеком та фіскальним чеком від 03.02.2020р. позивачка придбала в аптеці № 25 ТОВ « Юнис » медичні препарати « Мілдракорр » « Нейротропин », « Пірацетам », шприці, сплативши 908,60грн.грн. (арк..68).

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008р. На даний момент шлюб розірвано за рішенням суду.

Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Судовим наказом ЄУН 337/36/20, 2-н/337/17/2020, виданим 14.01.2020р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.01.2020р. і до їх повноліття (арк..60).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела суду належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме те, що вона як непрацездатна особа потребує матеріальної допомоги з боку повнолітнього сина.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За приписами частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18.

За приписами статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків не є абсолютним.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги суд бере отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів.

Як вірно вказав суд першої інстанції, позивачка, крім отримання пенсії, має в наявності нерухоме майно та цінне рухоме майно. Неможливість отримання додаткового доходу від використання цього майна вона суду не довела. Доказів наявності хронічного захворювання, яке потребує системного лікування та здійснення витрат на таке лікування позивачкою не надано.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набираЗє законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повна постанова складена 28 травня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков