Номер провадження 2/754/3053/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2020 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є пенсіонером, перебуває у скрутному матеріальному становищі отримує невелику пенсію, з якої сплачує аліменти на утримання іншої дитини, а після сплати за житлово-комунальні послуги взагалі не має коштів на ліки та харчування.

Посилаючись на викладені обставини та положення ст.202 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку(доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 10.12.2019 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

До суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 31.03.2020 року. У даному відзиві відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, вказуючи на те, що позивач залишив сім`ю, коли йому (відповідачу) було менше року. Шлюб між батьками було розірвано 09.04.1985 року . Як зазначає відповідач, позивач після розірвання шлюбу жодної участі у його вихованні та утриманні не брав, жодним чином не допомагав матеріально та не був присутнім фізично. Після того, як позивач залишив сім`ю, він жодним чином не спілкувався та не бачився з ним. В них ніколи не було стосунків і він позивача не пам`ятає. Його мати ОСОБА_3 його виховувала самотужки, тягар витрат на їжу, одяг, навчання тощо мусила нести самостійно. З урахуванням викладеного, відповідач стверджує, що позивач ухилявся від виконання батьківських обов`язків, а тому згідно ст.204 СК України просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.04.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши те, що позивач ніколи не виконував своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання та не спілкувався з ним.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивача ОСОБА_1 (а.с.9).

Позивач є пенсіонером та відповідно до Довідки Головного УПФУ в м. Києві від 18.11.2019 року отримує пенсію щомісячно у розмірі від 3462,00 грн. (а.с.6).

Як свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02.03.2020 року, з позивача згідно виконавчого листа Деснянського районного суду м.Києва № 754/16794/19 від 22.01.2020 року стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, розмір яких у 2020 році становить 1109,00 грн., у позивача наявна заборгованість за 4 місяці (а.с.37).

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Вказана правова позиція щодо застосування норми права викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19).

Згідно із ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

Проте, в ході судового розгляду, відповідачем не надано доказів того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків або був позбавлений батьківських прав чи ухилявся від свого обов`язку по сплаті аліментів. Надана відповідачем копія свідоцтва про розірвання шлюбу його батьків від 09.04.1985 року (а.с.35) не є таким доказом.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію, яка є єдиним його доходом, і яка не забезпечує в повному обсязі його потреб на харчування та лікування.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує у відповідності до ст. 205 СК України стан здоров`я позивача, розмір його пенсії, а також ту обставину, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має. У зв`язку з цим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству.

Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 205 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 274, 275, 279, ст.ст.352, 354, 430 ЦПК України, суддя, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, ІПН НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 липня 2020 року.

Суддя