Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - А.Л. Хліменкової

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою та за зустрічною позовною заявою представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації про визначення графіку зустрічей батька з дитиною із врахуванням віку та стану здоров`я дитини,-

встановив:

Представник позивача за первісним позовом звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаною позовною заявою та просив суд:

встановити наступний порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , а саме:

- щонеділі, з 8.30 годин ранку четверга до 21 години вечора суботи ОСОБА_1 має право безперешкодно забирати доньку ОСОБА_4 до місця свого проживання, без присутності ОСОБА_2 , для використання своїх законних прав на спілкування та участь у вихованні доньки

- щорічно, у літній період (з червня по серпень включно) та у зимовий період (з грудня по лютий включно) ОСОБА_1 має право на спільний відпочинок з донькою ОСОБА_4 , протягом 10 днів у кожному з періодів, з метою оздоровлення та відпочинку дитини, з правом виїзду за кордон України;

зобов`язати ОСОБА_2 щорічно та по кожному із визначених вище періодів, надавати нотаріально посвідчену заяву-згоду на виїзд доньки ОСОБА_4 за кордон з батьком ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 ;

зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти позивача про термін від`їзду та місце перебування доньки ОСОБА_4 за межі м. Києва та території України, шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом повідомлення) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.10.2014 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.02.2017 року за рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та на підставі судового наказу від 28.11.2018 з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів.

Малолітня дитина ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу проживає з матір`ю.

Розпорядженням № 937 Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною» від 28.12.2018 було встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, ОСОБА_4 , щомісяця кожної середи з 09.30 до 18.00, кожної суботи з 10.00 до 18.00 та 10 днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Не зважаючи на розпорядження, відповідач систематично не виконує вказане розпорядження, не надає можливості побачення з дитиною чим порушує права позивача на участь у вихованні та спілкуванні з донькою, відповідач чинить перешкоди побаченням батька та доньки, не дає можливості позивачу бачитися з донькою, що підтверджується п`ятьма заявами позивача до Національної поліції.

На даний час, позивач працює в ТОВ "ВОРКШОП-СОФІЯ" на посаді директора та отримує стабільну заробітну плату. Після розлучення батько регулярно сплачує кошти на утримання дитини шляхом перерахування коштів на рахунок матері, також оплачував всі необхідні кошти на медичне обслуговування доньки та не має заборгованості по сплаті аліментів не має.

На думку позивача, враховуючи вищевикладене, та звертаючи увагу на докази додані до позовної заяви своїми діями мати систематично чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, не дає можливості батьку дитини брати участь у її вихованні, не виконує розпорядження органу опіки та піклування, відтак позовні вимоги є обґрунтованими.

Сума судових витрат буде становити розмір судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що містить вимоги немайнового характеру 768, 40 грн та суми витрат позивача на адвокатську (правову допомогу) становитиме 50 000 грн. Всього судові витрати - 50 768, 40 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов в повному об`ємі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2019 відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

03.07.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації про визначення графіку зустрічей батька з дитиною із врахуванням віку та стану здоров`я дитини, після уточнення якої представник позивача просила суд визначити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4 , 2015 року народження, а саме: враховуючи стан здоров`я та вік дитини призначити зустрічі батька із донькою щосуботи з 10 до 12 години в присутності матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування зустрічного позову представник позивача зазначила, що первісний позов ґрунтується на фактах, які не відповідають дійсності, позивачем свідомо перекручуються реальні події та обмовляються дії матері ОСОБА_2 , з метою скомпрометувати її добре ім`я.

Матір малолітньої ОСОБА_6 , 2015 року народження - ОСОБА_2 , ніколи не перешкоджала зустрічам батька ОСОБА_1 з дочкою.

Від дня винесення Розпорядження Солом`янською РДА, кожної визначеної дати відбувались зустрічі батька із дитиною. Конфлікт сторін ґрунтується на бажанні батька забирати трирічну дочку до себе та перебувати із нею без присутності матері. Батько не бере до уваги а ні стану здоров`я дитини, а ні рекомендацій лікарів.

Присутність матері на зустрічах із батьком обґрунтовується наступним:

на даний час дівчинці поставлений діагноз: загальний недорозвиток мовлення 1 рівня, порушення комунікативної функції. Фобічний тривожний стан, затримка розвитку мовлення, м`язова дистонія з гіпотонією, затримка психомоторного розвитку, підвищена емоційна лабільність, прив`язка по тривожному типу.

Спираючись на всі вищеперераховані діагнози, лікарями було дано рекомендації: «Психологічний комфорт, суворе дотримання режиму дня, для подолання затримки розвитку и наступного оптимального розвитку психічної сфери дитини, стабільне місце проживання, стабільність та сталість середовища та навколишніх дорослих.»

Матір дитини намагалась порозумітись із колишнім чоловіком, та неодноразово намагалася залишити батька наодинці з дитиною, щоб пересвідчитись, що він в змозі впоратись із 3-річною дочкою. Як тільки дівчинка залишалась без мами, вона починала кричати і плакати, батько намагався силоміць її втримати, все це закінчувалось істерикою дитини, перезбудженням та відсутністю сну кілька днів поспіль.

ОСОБА_2 неодноразово пропонувала ОСОБА_1 прийти до свого помешкання, щоб побачити як живе дитина, навчитися її вкладати спати, дізнатись про те, що саме дитина їсть, у що грається, як проводяться гігієнічні процедури та як розвивати дитину, враховуючи наявні у дівчинки діагнози.

Натомість, батько, вирішив проблему невміння свого спілкування із дочкою інакше, він почав брати на зустрічі із дитиною свою нову дружину, та пояснював, що вона як жінка, має справитись з дитиною.

Одне із таких побачень привело до інциденту та зверненню кожної із сторін конфлікту до поліції. На даний час конфлікт сторін триває, батько відмовляється дослухатися до заклику матері, що до врахування стану здоров`я дитини.

Нещодавно дитину повторно було обстежено лікарем, з наданням наступного висновку дитячого психолога: «Мова дівчинки не чітка, плутає букви у словах, Словниковий запас нижчий за норму. Зрозумілі фрази не більше 4-х слів. Спостерігається сильна прив`язаність до матері. Чутлива до маминого настрою, потребує постійної маминої присутності. Під час прогулянки контролює де знаходиться матір, відмовляється ходити у дитячий садочок. Діагноз:затримка мовного розвитку та підвищена тривожність на фоні мінімальної мозкової дисфункції».

Матір дівчинки, повністю опікується дочкою, створила належні умови для проживання, виховання та лікування дитини. Дівчинка проживає із матір`ю у квартирі, що належить на праві власності матері та бабусі дівчинки. У квартирі дівчинка має свою кімнату, все необхідне для ігор та розвитку.

ОСОБА_2 працює на посаді помічника директора у ТОВ «Будівельна компанія «БІЛДТРЕЙД», має заробітну плату 14087,50 грн на місяць, що дає їй можливість навчати доньку у школі раннього розвитку « АЛФА КІДС», де:

- відвідує курс раннього розвитку,

- курс англійської мови,

- індивідуальні заняття з логопедом, також, дівчинка відвідує танцювальний гурток.

У зв`язку із особливостями розвитку, дівчинка знаходиться під постійним наглядом лікарів: педіатра та спеціалістів клініки « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Абсолютно всі витрати на утримання та лікування дитини на даний час ОСОБА_2 несе самостійно, оскільки лише після звернення до суду, батько дівчинки у відповідності до судового наказу через виконавчу службу починаючи із березня 2019 року частково почав виплачувати аліменти, розмір яких на даний час є 1400 гривень.

При розгляді даного питання, просимо врахувати наявність у батька дівчинки ряду поганих звичок, у спілкуванні відповідач є нестриманим, грубим, не зважаючи на стан здоров`я дівчинки, на кожній зустрічі батько нервує дитину, вона від нього виривається і плаче, намагається шукати матір, до якої звикла та із якою має близький душевний контакт.

ОСОБА_2 не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків що до дитини.

Розрахунок суми судових витрат становить 768,40 грн, які були сплачені у якості судового збору за подання даного позову. Інших судових витрат позивачем не планується.

Представник позивача подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву та вважає, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю зважаючи на наступне.

Не відповідають дійсності обставини щодо відсутності перешкоджання у спілкуванні з дитиною, що спростовується зверненнями ОСОБА_1 до поліції, відповіддю Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації на заяву ОСОБА_1 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у зв`язку з невиконанням нею рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні та спілкування з малолітньою донькою, ОСОБА_4 .

Таким чином, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві держаної адміністрації підтвердили наявність проблем у спілкуванні батька з дитиною, визначили причину цих проблем (перешкоджання з боку матері ОСОБА_2 ) та провели роз`яснювальну роботу та попередили про адміністративну відповідальністю.

Крім того, постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.07.2019 було визнано ОСОБА_2 виною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. В мотивувальній частині описано, що конфлікт виник через те, що ОСОБА_1 приїхав до школи у визначений Розпорядженням голови Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №937 від 28.12.2018 день та час, щоб поспілкуватися з дитиною (22 травня 2019 року це середа).

Також на думку представника, який діє в інтересах ОСОБА_1 про обставини перешкоджання у спілкуванні з дитиною також свідчить телефонна переписка батьків дитини, що додана до зустрічного позову.

Щодо твердження ОСОБА_7 , що дитина хвора та не може перебувати з батьком без матері зазначає наступне.

Виходячи з висновків медиків і їх рекомендацій по лікуванню (закалювання, ЛФК, плавання, заняття спортом, уникати психо-травмуючих ситуацій) ОСОБА_1 робить висновок, що відповідач самотужки не може створити достатніх умов для повноцінного розвитку дитини. Наголошуємо, що ОСОБА_1 є людиною тісно пов`язаною з спортом, тому є доцільним надати йому можливість брати більшу участь в вихованні дитини для доповнення виховання батьківською любов`ю та піклуванням за малолітньою донькою.

В висновку психологічного обстеження №157 від 02.08.2019 психолог зазначила, що ОСОБА_4 змогла залишитися без мами та не вередувала, коли вона залишила її разом з психологом. Під час спільної зустрічі батька з донькою, ОСОБА_4 , коли його побачила, відразу побігла до нього в обійми. Жодних проблем чи труднощів під час спілкування ОСОБА_4 з батьком психолог не помітила. ОСОБА_1 звертає увагу, що амбівалентне (двояке) ставлення до батька, в його негативній частині є наслідком навіювання з боку матері ОСОБА_2 , яка систематично обмовляє його. Всі негативні характеристики батька, що зазначаються в висновку тільки зі слів ОСОБА_2 і не підкріплені доказами.

ОСОБА_1 звертає увагу суду, що немає жодних перепон для зустрічей батька з донькою без матері, окрім самої матері, яка в порушення норм закону систематично обмежує батька в його правах щодо участі в вихованні доньки.

Батько дитини надавав і надає суттєву матеріальну допомогу. До матеріалів первісного позову надано виписку з рахунку, з якої вбачається систематичне надання кошти на утримання доньки. Після присудження аліментів відповідально та вчасно сплачує аліменти.

Щодо тверджень ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 має ряд поганих звичок, то в зустрічному позові не уточнюється які саме звички ОСОБА_2 вважає поганими. Будь яких доказів щодо цього факту до заяви не додано. Отже такі заяви твердження позивача про наявність у ОСОБА_1 поганих звичок не підтверджені доказами, натомість є докази, що підтверджують відсутність у ОСОБА_1 наркотичної чи алкогольної залежності.

У відзиві заперечується нестриманість ОСОБА_1 , натомість зазначено, що ОСОБА_2 є джерелом конфлікту, оскільки систематично намагається образити, принизити ОСОБА_1 .

Твердження, що на кожній зустрічі батько нервує дитини, вона від нього виривається і плаче, намагається шукати матір - не відповідає дійсності, що підтверджується висновком психологічного обстеження №157 від 02.08.19 і фотокартками зустрічей батька з дівчинкою.

Зважаючи на вищевикладене ОСОБА_1 стверджує, що зустрічний позов є необґрунтованим та недоведеними.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.01.2020 закрито підготовче судове засідання по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою та за зустрічною позовною заявою представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації про визначення графіку зустрічей батька з дитиною із врахуванням віку та стану здоров`я дитини.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні підтримали первісний позов та просили відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги за зустрічною позовною заявою та просили відмовити у задоволенні первісного позову.

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Однак до суду був наданий лист з проханням слухати справу без участі представника та часткове підтримання позовних вимог за первісним позовом з підстав, що містяться у висновку Органу опіки і піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України).

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частина 3 ст.129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно з п.4 ч.3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Судом встановлено, що 18.10.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_9 уклали шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2017 шлюб між сторонами розірваний (а.с.14-16). Дитина проживає разом з матір`ю, що не заперечується сторонами. На даний час спору між батьками з приводу місця проживання дитини не має.

Шляхом звернення до виконавчої служби, починаючи з 06.02.2019 на підставі судового наказу виданого Подільським районним судом м. Києва 28.11.2018, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) на утримання малолітньої ОСОБА_4 , починаючи з 12.11.2018 і до досягнення останньою 18 років (а.с.26-28, 61).

При цьому, станом на 16.05.2019 заборгованість по сплаті аліментів згідно вищезазначеного виконавчого документа у ОСОБА_1 відсутня, що підтверджується відповідною довідкою виконавчої служби про відсутність заборгованості по аліментам (а.с.20).

Також слід зазначити, що згідно довідки АТ «Укргазбанк» про рух по рахунку ОСОБА_1 , починаючи з 05.12.2017 по 19.10.2018, останній кожного місяця здійснював від двох до сімох переказів коштів на картку ОСОБА_2 (а.с.18).

Відповідно до розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №937 від 28.12.2018 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлений наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щомісяця кожної середи з 09.30 до 18.00, кожної суботи з 10.00 до 18.00 та десять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Однак сторони не знайшли спільного розуміння у належному виконанні наданого розпорядження. Наслідком та підтвердженням цього є звернення до Органу опіки та піклування і численні звернення до поліції, докази чого містяться в матеріалах справи (а.с.23-25, 57, 64, 65,122, 133-139 відеозаписом переглянутим в судовому засіданні).

Між батьками наявний конфлікт, який був яскраво виражений і під час слухання справи у суді. Як з`ясовано в судовому засіданні, на думку батька, конфлікт існує через маніпулювання ОСОБА_2 дитиною та не бажання останньої надавати можливість зустрічатися з дитиною. На думку матері дитини, конфлікт сторін ґрунтується на бажанні батька забирати трирічну дочку до себе та перебувати із нею без присутності матері, оскільки батько не бере до уваги а ні стану здоров`я дитини, а ні рекомендацій лікарів.

Враховуючи, що конфліктні відносини сторін призводять до нерозуміння як батьком, так і матір`ю дитини суті рішення органу опіки та піклування та перешкоджають їм діяти виключно в інтересах дитини, наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача в судовому порядку.

Батьки дитини працевлаштовані та відповідно до довідок наданих до суду з місць роботи, кожного місяця отримують певний дохід (а.с.17, 66, 67).

Матеріально-побутові умови матері та батька ОСОБА_4 , відповідно квартира та приватний будинок, є сприятливими для проживання, розвитку та виховання малолітньої, що перевірено органом опіки та піклування і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.21, 58-60, 63).

ОСОБА_4 ходить до дитячого центру «Альфа Кідс» де займається розвитком здібностей на 1 курсі занять «Хочу сам», договір про надання послуг укладений з ОСОБА_2 . Крім того, з вересня 2019 дитина відвідує Приватний навчальний заклад «Кудрявський» за наступним графіком: 8:30-14:00 - садок неповного дня; 16:15 -18:00 додаткові заняття в цьому ж закладі. Договір на освітні послуги та оплату щорічного внеску і щомісячну оплату послуг здійснює мати дитини. Батько дитини навідує доньку у дитячому саду щосереди, зокрема присутній на прогулянці. Батько цікавиться емоційним станом та рівнем розвитку дитини у педагогічних працівників закладу. Рівень пізнавального розвитку дитини відповідає віку. (а.с.62, 142, 143, 199).

Також ОСОБА_4 перебуває на обліку у медичному центрі ПП «Клініка Медіком» з 30.10.2015 та в супроводі матері неодноразово зверталися з приводу медичного обслуговування дитини (а.с.144).

Відповідачем за первісним позовом до матеріалів справи додані висновки лікарів (психолога, невролога, логопеда, педіатра, алерголога) вищевказаної медичної установи надані за час перебування дитини на обліку, які свідчать про наявність у ОСОБА_6 певних діагнозів, однак жоден з цих висновків не встановлює наявність хронічної хвороби, не містить посилань або припущень діагнозів, які унеможливлюють спілкування дитини з іншими особа у соціальному середовищі, необхідності направлення дитини на стаціонарне лікування, ізоляції тощо (а.с.48-55, 161).

Щодо вказівок лікаря психолога у відповідному висновку про куріння батька дитини під час вагітності, то слід зазначити, що ця обставина, як і інші викладені в цій частині висновку не встановлені особисто лікарем як факт, та не застосовані лікарем в якості підґрунтя висновку, а лише викладена в «Анамнезі життя», в даному випадку, це відомості про дитину викладені зі слів матері. При цьому слід зазначити, що цьому контексті матеріали справи не містять жодних доказів антисоціальної, аморальної поведінки батька або перебування його на обліку у психоневрологічних або наркологічних установах.

Відповідно до висновку №157 від 02.08.2019 психологічного обстеження Міського центру дитини, виготовленого на запит Солом`янської районної в м. Києві адміністрації щодо проведення психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_6 , рекомендовано: батькам скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини; визначити постійне та стабільне місце проживання дитини, враховуючи рівень фізичної та емоційної безпеки, а також інтереси та вікові потреби дитини; встановити стабільний графік зустрічей батька с донькою, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме бажання, інтереси та вікові потреби дитини; на початковому етапі зустрічі мають відбуватися у присутності нейтральної третьої особи, яка є безпечною для дитини (психолог); батькам усвідомити відповідальність за психічний та фізичний розвиток дитини.

Під час діагностики психологічного стану дитини психологом встановлено, що пізнавальні процеси сформовані на достатньому рівні, мислення наочно-діюче, мовлення та словниковий запас знаходяться на етапі розвитку, самообслуговування та регулювання фізіологічних потреб в стадії формування. ОСОБА_4 має надійний тип прив`язаності до матері, враховуючи залежність від материнського об`єкту, що є нормою в 3 роки. До батька у дитини амбівалентна форма прив`язаності, така форма може бути зумовлена відсутністю постійного позитивного контакту з батьком та наявністю міжособистісних конфліктів між самими батьками. Однак, під час спільної зустрічі батька з донькою, ОСОБА_4 відразу біжить до нього в обійми, за період зустрічі дівчинка привертала увагу батька та організовувала спільну діяльність.

Під час розгляду справи, Органом опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації наданий до суду висновок від 24.09.2019 про доцільність встановлення участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4 , а саме: перші 10 зустрічей кожного четверга та суботи з 10:00 до 13:00 у присутності психолога, в подальшому кожний четвер і субота з 10:00 до 18:00, десять днів в літку та 10 днів взимку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

При вирішенні спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства.

Так, відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Так, в ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Згідно з ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В ст.18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Згідно ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України , якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони в добровільному порядку досягти згоди щодо участі батька в спілкуванні і вихованні ОСОБА_4 досягти не можуть.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на неналежне ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність інтересу до дитини, негативні моральні якості тощо, проте доказів на підтвердження цих обставин суду не надано, як не надано і заслуговуючих на увагу компрометуючих відомостей про особу позивача.

Наведене дає підстави вважати, що спілкування батька з дитиною не лише не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, а і буде сприяти цьому, оскільки участь батька у вихованні дівчинки є надзвичайно важливою.

З урахуванням наведеного суд дійшов до переконання, що протягом одного місяця зустрічі батька з дитиною повинні відбуватися лише у присутності матері, з урахуванням необхідності ставлення батьків один до одного з повагою, уникнення створення провокуючих ситуацій та недопущення сварок.

На думку суду таке рішення відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини і в той же час не буде істотно порушувати права позивача на спілкування з дитиною, оскільки при регулярних зустрічах дівчинка невдовзі звикне до батька, а батько більш детально зрозуміє особливості харчування та догляду саме за ОСОБА_4 і тоді відпаде необхідність присутності матері на зустрічах.

Так, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Аналізуючи встановлені обставини справи, досліджені докази в їх сукупності, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини, аналізуючи висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, суд доходить до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів та вважає, що на даний час в інтересах дитини слід визначити способи участі батька у вихованні дитини ОСОБА_6 , наступним чином:

- перша, третя субота першого місяця з 10:00 години до 18:00 години за попередньою домовленістю між батьками, у присутності матері;

- перша, третя субота с другого по п`ятий місяців з 10:00 години до 18:00 години за попередньою домовленістю між батьками без присутності матері;

- перша, третя субота шостого місяця та перші та треті суботи наступних місяців з 10:00 години до 14 години неділі надати ОСОБА_1 можливість забирати доньку до місця свого проживання;

- у літній період з червня по серпень включно, один тиждень спільного відпочинку батька з дівчинкою та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю між батьками.

Такий графік спілкування визначити до того часу поки ОСОБА_4 почне відвідувати школу.

Суд вважає, що спілкування дитини з батьком в присутності матері протягом одного місяця буде відповідати найкращим інтересам дитини в частині виховання, морально-психологічного стану та стану здоров`я. Інші позовні вимоги первісного позову до задоволення не підлягають оскільки частина з них є передчасними, а інші не обґрунтованими та не доведеними.

Щодо судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду ордер на підставі договору про надання правової допомоги, сам договір, акт, та платіжний документ на суму 50000 грн.

Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Разом з тим, у пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Виходячи з вищевикладених обставин, з огляду на те, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 50000 грн з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки первісний позов задоволений частково.

Виходячи з викладеного, суд вважає за доцільне та співмірне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн.

Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 121, 141, 142, 150, 151, 152, 153, 155, 157, 158, 159, 171 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою та зустрічну позовну заяву представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації про визначення графіку зустрічей батька з дитиною із врахуванням віку та стану здоров`я дитини - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 , до того часу поки ОСОБА_4 почне відвідувати школу, наступним чином:

- перша, третя субота першого місяця з 10:00 години до 18:00 години за попередньою домовленістю між батьками, у присутності матері;

- перша, третя субота с другого по п`ятий місяців з 10:00 години до 18:00 години за попередньою домовленістю між батьками без присутності матері;

- перша, третя субота шостого місяця, та перші та треті суботи наступних місяців, з 10:00 години до 14 години неділі надати ОСОБА_1 можливість забирати доньку до місця свого проживання;

- у літній період з червня по серпень включно, один тиждень спільного відпочинку батька з дівчинкою та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю між батьками.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко