Ухвала

28 липня 2020 року

м. Київ

справа № 242/4839/17

провадження № 61-9033 ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макаров Анатолій Анатолійович, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26 червня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 15 червня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26 червня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Разом з касаційною скаргою заявник подав заяву про поновлення строків на касаційне оскарження, посилаючись на те, що ні ОСОБА_1 , а ні його представники не були присутні 18 грудня 2019 року при проголошенні повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, який адвокат Макаров А. А. отримав лише 25 березня 2020 року. Крім того, посилався на продовження строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2020 року зазначені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати будь-які належні та допустимі докази щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення в строки передбачені ЦПК України чи навести інші підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

У липні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали, надіслані на виконання вимог ухвали від 22 червня 2020 року, зокрема заява про поновлення строків на касаційне оскарження судових рішень, в якій зазначені аналогічні підстави пропуску строку на касаційне оскарження.

На обґрунтуванняповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник зазначив, що при оголошенні повного тексту судового рішення ні ОСОБА_1 ні його представники присутні не були, копію повного тексту оскаржуваної постанови було отримано 25 березня 2020 року, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем чи його представниками постанови від 12 грудня 2019 року до 25 березня 2020 року в розумінні частини шостої статті 272 ЦПК України. Крім того, посилається на продовження строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, ухваленого 12 грудня 2019 року, а оприлюдненого 23 грудня 2019 року, не можна визнати поважними з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду після закінчення строків, установлених законодавством, і підстави, наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні заявником касаційної скарги й не виправдовують значний (понад 6 місяців) пропуск процесуального строку на її подання.

Скорочений текст постанови Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року оголошено в день ухвалення, повний текст виготовлено 18 грудня 2019 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23 грудня 2019 року.

Із оскаржуваної постанови та журналу судового засідання вбачається, що ОСОБА_1 достовірно знав про дату та зміст рішення суду апеляційної інстанції, оскільки особисто був присутній при оголошенні судом апеляційної інстанції постанови від 12 грудня 2019 року. Його представники, адвокати Макаров А. А. і Скляров С. Д. брали участь в апеляційному провадженні.

Як слідує із копій заяв, супровідних та довідкових листів, на виконання вимог частини другої, третьої статті 272, статей 386, 387 ЦПК України за заявою адвоката Склярова С. Д. судом апеляційної інстанції видано копію скороченого судового рішення в день його ухвалення - 12 грудня 2019 року.

Протягом двох днів після виготовлення повного тексту судового рішення, 20 грудня 2019 року суд апеляційної інстанції направив його копії усім учасникам справи за відомими суду адресами, в тому числі і ОСОБА_1 та його адвокату Макарову А. А. 21 грудня 2019 року справу повернуто до суду першої інстанції.

Адресована суду апеляційної інстанції заява Макарова А. А. від 29 січня 2020 року з питання видачі повного тексту судового рішення направлена за належністю, про що Макаров А. А. був повідомлений 03 лютого 2020 року шляхом вручення рекомендованого листа (поштове відправлення № 847).

Із суду першої інстанції Макаров А. А. отримав копію судового рішення 25 березня 2020 року, що підтверджується поштовим відправленням № 966, а звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою як представник ОСОБА_1 15 червня 2020 року, тобто після спливу місячного строку, передбаченого частиною другою статті 390 ЦПК України.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суду не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали ОСОБА_1 та його представникам, які є професійними адвокатами, звернутись із касаційною скаргою після отримання 12 грудня 2019 року скороченого тексту судового рішення та реальною можливістю безкоштовно ознайомитись з його повним текстом із Єдиного державного реєстру судових рішень, починаючи з 23 грудня 2019 року.

Достовірно знаючи про дату та результати ухваленого судового рішення, сторона заявника не вжила заходів до отримання направленої судом апеляційної інстанції 20 грудня 2019 року копії повного тексту судового рішення, вперше звернулась за отриманням такої із значним проміжком часу (29 січня 2020 року). Отримавши повний текст судового рішення 25 березня 2020 року звернулась із касаційною скаргою лише 15 червня 2020 року, тобто з суттєвим пропуском місячного строку, передбаченого частиною другою статті 390 ЦПК України.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Перевіряючи підстави для поновлення строків на касаційне оскарження у цій справі, суд вважає, що зазначені заявником підстави не були зумовлені діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, не видаються переконливими і не виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, на застосування якого мають право розраховувати зацікавлені сторони.

Посилання заявника на карантин, період дії якого встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) є безпідставними, оскільки згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України строк касаційного оскарження у цій справі сплив до запровадження вказаного карантину, тобто 12 березня 2020 року та набрання чинності Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Інших причин пропуску строку, відмінних від первісної заяви, ОСОБА_1 не навів.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 28 липня 2020 року недоліки касаційної скарги не усунуто, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макаров Анатолій Анатолійович, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26 червня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь