Справа № 946/2154/20
Провадження № 2/946/2024/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_1

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Ізмаїльський елеватор"

про

стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку

В С Т А Н О В И В:

Позивач в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання. В позовній заяві вказав, що працював на підприємстві товариства з обмеженою відповідальністю "Ізмаїльський елеватор" з 27 квітня 2016 року та був звільнений з посади майстра зміни за наказом № 74-к від 27 травня 2019 року за угодою сторін відповідно до ст. 36 п.1 КЗпП України. На час звільнення була наявна заборгованість по заробітній платі за період роботи січень-травень 2019 року. На день звільнення розрахунок відповідачем не проведений. Виходячи із середньоденного заробітку 360,50 грн., сума заборгованості по заробітній платі за період з 01 січня 2019 року по 27 травня 2019 року складає 35689,50 грн. Разом із тим компенсація за невикористану відпустку за період роботи з 27 квітня 2018 року по 26 квітня 2019 року складає 6545,83 грн. Окрім вказаного середній заробіток за час затримки розрахунку складає 80031 грн. З урахуванням вказаного просить стягнути з відповідача вказану заборгованість на загальну суму 122266,33 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року справа призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що за даними трудової книжки НОМЕР_1 із датою заповнення 03 вересня 2007 року позивач працював на підприємстві товариства з обмеженою відповідальністю "Ізмаїльський елеватор" з 27 квітня 2016 року та був звільнений з посади майстра зміни за наказом № 74-к від 27 травня 2019 року за угодою сторін відповідно до ст. 36 п.1 КЗпП України.

Листом за №16.08.2019 за №15-Б-1221/0313-7529 на адресу іншої, ніж позивач, особи, визначено про неможливість інспектування підприємства у товаристві з обмеженою відповідальністю "Ізмаїльський елеватор" через припинення його функціонування.

Вказані обставини підтверджують неможливість отримання позивачем довідки з підприємства про середній заробіток, що суд визнає за підставу про можливість визначити середній заробіток позивача за інформацією Пенсійного фонду України, куди були сплачені підприємством страхові платежі за роботу та отримані доходи позивача.

У відповідності до роз?яснень п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 06 листопада 1992 року з наступними змінами у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (100-95-п) зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

На час звільнення була наявна заборгованість по заробітній платі за період роботи січень-травень 2019 року. На день звільнення розрахунок відповідачем не проведений.

Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Підтвердження виплати на день розгляду справи відсутні.

Сума заборгованості по заробітній платі за період з 01 січня 2019 року по 27 травня 2019 року складає 35689,50 грн.

Разом із тим компенсація за невикористану відпустку за період роботи з 27 квітня 2018 року по 26 квітня 2019 року складає 6545,83 грн.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Розрахунок позивача відповідачем не оскаржений, з урахуванням чого, виходячи із середньоденного заробітку 360,50 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку складає 80031 грн.

Таким чином загальна сума, що підлягає стягненню, складає 122266,33 грн.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 263-267 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ізмаїльський елеватор» за адресою 68600 Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова 4, ідентифікаційний код юридичної особи 38614780 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 загальну суму 122266,33 грн. (сто двадцять дві тисячі двісті шістдесят шість грн. 33 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ізмаїльський елеватор» за адресою 68600 Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова 4, ідентифікаційний код юридичної особи 38614780 на користь держави судові витрати 1222 грн. (одна тисяча двісті двадцять дві грн.).

Скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: С.М.Жигулін