ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 643/955/19-ц

провадження 22ц/818/2571/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», представник відповідача Пац Є.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року в складі судді Букрєєвої І.А.

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконними дій, розірвання договору та стягнення коштів, в якому просила визнати незаконними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» із заблокування рахунку, за яким видано банківські картки № НОМЕР_1 (USD), № НОМЕР_2 (UAH), відкритого на її ім`я у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»; розірвати договір банківського рахунку, за яким видано банківські картки № НОМЕР_1 (USD), № НОМЕР_2 (UAH), укладений між нею та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк»; стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на її користь грошові кошти в розмірі 44 204,68 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення суду, що містяться на банківському рахунку, за яким видано банківські картки № НОМЕР_1 (USD), № НОМЕР_2 (UAH) у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» із заблокування рахунку, за яким видано банківські картки № НОМЕР_1 (USD), № НОМЕР_2 (UAH), відкритого на ім`я ОСОБА_1 у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; розірвано договір банківського рахунку, за яким видано банківські картки № НОМЕР_1 (USD), № НОМЕР_2 (UAH), укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 44 204,68 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення суду, що містяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 (USD), за яким видано банківські картки № НОМЕР_1 (USD), № НОМЕР_2 (UAH) у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»; стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

17 квітня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивовано тим, що банк та ОСОБА_1 в добровільному порядку погодили умови видачі залишку коштів Swift-переказу та 14 лютого 2020 року банком були видані кошти в розмірі 43 765,49 доларів США (безготівкова комісія 437,66 доларів США), загалом 44 203,15 доларів США.

Зазначив, що після отримання коштів, ОСОБА_1 написала заяву, в якій зазначила, що підтверджує повне виконання банком рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року по справі № 643/955/19. Кошти отримала в повному обсязі, будь-яких претензій матеріального і нематеріального характеру в зв`язку з отриманням Swift-переказу від 24 квітня 2018 року в сумі 155 000,00 доларів США до банку не має.

Таким чином, вважав, що на сьогоднішній день відсутній предмет спору в частині стягнення коштів з банку. В противному випадку буде подвійне стягнення з відповідача.

Просив закрити провадження у справі в частині стягнення з банку грошових коштів в розмірі 44 203,15 доларів США.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 28 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника банку надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника банку, яке задоволено.

Заяв від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання вважає, що клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17-ц (провадження № 61-13405св18), 30 січня 2019 року у справі № 326/371/17-ц (провадження № 61-37088св18), 27 лютого 2019 року у справі № 569/12875/16-ц (провадження № 61-41476св18), 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18-ц (провадження № 61-2018св19).

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18-ц (провадження № 61-2018св19).

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір, предметом якого є визнання незаконними дій, розірвання договору та стягнення коштів.

16 грудня 2019 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

14 лютого 2020 року, тобто вже під час перегляду справи в апеляційному порядку, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» виконав рішення суду в частині стягнення грошових коштів, про що ОСОБА_1 написала відповідну заяву.

Проте, факт часткового виконання судового рішення банком на стадії апеляційного провадження, не свідчить про відсутність предмету спору.

Відповідно до частини 1 статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Відповідних заяв від ОСОБА_1 , зокрема, про відмову від частини або повністю позовних вимог до суду апеляційної інстанції не надходило, що свідчить про бажання позивачки на захист своїх прав та інтересів.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що підстав для закриття провадження у справі не вбачається, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.255, 367, 373, 368, 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 30 квітня 2020 року.