УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/905/15-ц

4-с/330/6/2020

"10" липня 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.

при секретарі Корнієнко М.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

представника Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Волобуєвої А.В.,

за участю представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка скаргу ОСОБА_3 на дії ОСОБА_4 заступника начальника Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) по цивільній справі №2/330/337/2015,

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2020 року ОСОБА_3 звернулась зі скаргою до Якиміського районного суду Запорізької області на дії заступника начальника Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Волобуєвої Анастасії Володимирівни по цивільній справі №2/330/337/2015.

07 липня 2020 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/330/337/2015, виданого 07 липня 2016 року Якимівським районним судом запорізької області. Посилаючись на те, що будівля суспільного харчування за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала в іпотеці відповідно договору №43 від 11 червня 2008 року була застрахована в ВАТ СК «Оранта-Січ» та в період з 19 січня 2010 року до 24 січня 2010 року внаслідок стихійного лиха будівля суспільного харчування була частково зруйнована та затоплена. Згідно відповіді Мелітопольської філії ВАТ СК «Оранта-Січ» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування згідно кошторисної документації за вирахування франшизи у розмірі 67467,45 грн. та зазначалося, що виплата буде проведена після прийняття банком вигодо набувачем, оскільки застраховане майно є предметом іпотеки банку та у зв`язку з відсутністю надходження коштів будівля суспільного харчування була відновлена скаржником за власні кошти, а не коштами банку.

Дослідивши подане клопотання та матеріали скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої Радою Європи 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР (далі - Конвенція про права людини) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини визначено наступне: право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення по справі Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення по справам Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36 та Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаш проти Португалії). Правила, які регламентують етапи і терміни подачі заяви на судовий розгляд спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і відповідність нормам, а саме, принципу правової визначеності (рішення по справі Canete de Goni v. Spain (Кан`єте де Гоньі проти Іспанії), § 36). Враховуючи вищезазначене, правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту ( рішення по справам Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії) та Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Звольський та Звольстка проти Чехії), § 51).

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням вимог статті 6 Конвенції про права людини.

Вказана практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при розгляді справ судами необхідним є брати до уваги усі доводи та пояснення сторін справи, які мають значення для вирішення відповідного спору, з метою досягнення мети створення та функціонування судової влади - визначення правомірного механізму регулювання будь-якої суперечки із встановленням істинності правовідносин та факту легітимності або нелегітимності дій кожного із учасників спору, із подальшим Гарантуванням прагнення до забезпечення прав та законних інтересів, окрім сторін спору, і будь-яких третіх осіб. Тобто, результатом правосуддя та справедливого рішення у справі як зовнішньої форми вираження правосуддя не може бути порушення прав будь-яких осіб.

У свою чергу, у відповідності до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Окрім вище викладеного, згідно положень частини 1 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Згідно вимог статті 1 Першого протоколу Конвенції про права людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі «Маркс проти Бельгії», в рішення у якій суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

У рішенні по справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав.

Рішенням у справі «Прессос компанія ОСОБА_5 » та інші проти Бельгії» Європейським судом встановлено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Судом встановлено, що 31 січня 2020 року Якимівським районним судом Запорізької області було задоволено скаргу ОСОБА_6 на дії заступника начальника Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Волобуєвої А.В. по цивільній справі №330/905/15-ц.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням першої інстанції, ТОВ «Кредитні ініціативи» було подано апеляційну скаргу та наразі триває апеляційне провадження.

07 липня 2016 року Якимівським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №2/330/337/2015 та відкрито виконавче провадження №59339738.

В рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2/330/337/2015 заступником начальника Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Волобуєвою А.В. було винесено від 17 червня 2020 року постанову про опис та арешт майна боржника, від 18 червня 2020 року постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, від 18 червня 2020 року постанову про призначення зберігача майна.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу VII. Судовий контроль за виконанням судових рішень.

Законом України «Про виконавче провадження»у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

З огляду на вищезазначене, клопотання ОСОБА_6 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/330/337/2015 у виконавчому провадженні №59339738, є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149,150,153, 157, 260, 447 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника заявника ОСОБА_6 , адвоката Мідяного Є.О. про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/330/337/2015, виданого 07.07.2016 року Якимівським районним судом Запорізької області - задовольнити в повному обсязі.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2/330/337/2015, виданого 07.07.2016 року Якимівським районним судом Запорізької області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на будівлю суспільного харчування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю - лебьодочну, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,1338 га, кадастровий номер :01:004:0012, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 року, яка станом на 21 квітня 2015 року складає 2 766 893, 93 грн. в рамках виконавчого провадження №59339738 де боржником є ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» (), до завершення розгляду скарги.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно ч.11 ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Якимівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В. Нестеренко