Провадження № 22-ц/801/889/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 рокуСправа № 127/32546/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,

Рішення ухвалив суддя Бойко В. М.

Рішення ухвалено у м. Вінниці

Повний текст рішення складено 27 січня 2020 року,

Встановив:

29 листопада 2019 року ТОВ «Менеджмент інвестицій» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 червня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір споживчого кредиту № 2174-18/СК, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 2800 грн. терміном на 29 календарних днів: з 14 червня 2018 року до 12 липня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50% в день від суми заборгованості.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту станом на 19 листопада 2019 року склалася заборгованість в загальній сумі 25 023,57 грн., із яких: 2800 грн. - заборгованість за кредитом; 1218 грн. - заборгованість за відсотками; 7560 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 13 064,32 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими штрафними санкціями; 113,68 грн. - 3% річних; 267,57 грн. - інфляційне збільшення боргу, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Менеджмент інвестицій» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2174-18/СК від 14 червня 2018 року у розмірі 25 023,57 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Менеджмент інвестицій» задовольнити частково, стягнувши з неї заборгованість за договором споживчого кредиту № 2174-18/СК від 14 червня 2018 року у розмірі 12 979,25 грн.

Зазначила, що рішення суду вважає необґрунтованим через неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у незгоді відповідача із розміром стягнутого з неї штрафу в сумі 13 064,32 грн., оскільки розмір штрафу значно перевищує суму позики, у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України вона просить зменшити розмір неустойки до 1000 грн., врахувавши також, що вона є пенсіонеркою, людиною похилого віку, хворіє та потребує лікування, отримує невелику пенсію, що призвело до утворення заборгованості, а кредит вона брала на термінове лікування онуки. Крім того зазначила, що умови договору кредиту щодо розміру штрафу (пункт 8.3.) не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки є несправедливими, так як передбачений умовами договору штраф перевищує 50% вартості послуги: за перших два дні порушення строку повернення кредиту - 730% річних; починаючи з третього дня - 1087,7%.

Позивач ТОВ «Менеджмент інвестицій» відзив не надав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом апеляційної скарги відповідач рішення суду оскаржує лише в частині розміру стягнутого з неї штрафу; розмір стягнутих з неї інших складових суми боргу (заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками і простроченими відсотками, 3% річних та інфляційне збільшення боргу) відповідач не заперечує та в цій частині рішення суду не оскаржує, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в оскаржуваній відповідачем частині.

Судом встановлено, що 14 червня 2018 року між Відокремленим підрозділом № 2 ТОВ «Менеджмент інвестицій» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 2174-18/СК, згідно умов якого кредитор надає, а позичальник отримує кредит у розмірі 2800 грн. терміном на 29 календарних днів, а саме: з 14 червня 2018 року до 12 липня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50% в день від суми заборгованості, що сплачується у день фактичного повернення, але в будь-якому випадку не пізніше 12 липня 2018 року включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми заборгованості до повного погашення (а. с. 6-9).

На виконання умов договору позивач 14 червня 2018 року видав відповідачу кредит в сумі 2800 грн. (а. с. 11).

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула кредит та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим склалася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 19 листопада 2019 року склала 25 023,57 грн., із яких: 2800 грн. - заборгованість за кредитом; 1218 грн. - заборгованість за відсотками; 7560 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 13 064,32 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими штрафними санкціями; 113,68 грн. - 3% річних від простроченої суми; 267,57 грн. - інфляційне збільшення боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або належно виконаного зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.2. договору споживчого кредиту № 2174-18/СК від 14 червня 2018 року відсоткова ставка за користування кредитом становить 1,50% в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але у будь-якому випадку - не пізніше 12 липня 2018 року включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми заборгованості до повного погашення.

Пунктом 5.1. цього договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахуванням на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту - до 12 липня 2018 року; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або пролонгації договору.

Згідно з пунктом 8.2. договору позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 8.3. договору передбачено, що у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2% від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення.

Встановивши, що відповідач 14 червня 2018 року отримала у позивача кредитні кошти в сумі 2800 грн. та не повернула їх у встановлений договором споживчого кредиту № 2174-18/СК від 14 червня 2018 року строк, - до 12 липня 2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Менеджмент інвестицій».

Водночас апеляційний суд враховує положення частини третьої статті 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як свідчать матеріали справи розмір штрафу, який нараховано позивачем згідно умов договору та стягнуто судом першої інстанції з відповідача - 13 064,32 грн., значно перевищує розмір збитків, який складається із заборгованості за кредитом (тіла кредиту) у розмірі 2800 грн. та процентів, нарахованих за період дії договору з 14 червня 2018 року до 12 липня 2018 року у розмірі 1218 грн., що разом складає - 4018 грн.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає суду право зменшити розмір неустойки, зокрема за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З огляду на обставини цієї конкретної справи, ураховуючи завдання цивільного судочинства, виходячи із засад справедливості, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру штрафу до розміру збитків, що становить 4018 грн.

Таким чином позовні вимоги ТОВ «Менеджмент інвестицій» підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованість за договором споживчого кредиту № 2174-18/СК від 14 червня 2018 року в загальній сумі 15 977,25 грн., із яких: 2800 грн. - заборгованість за кредитом; 1218 грн. - заборгованість за відсотками; 7 560 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4018 грн. - штраф; 113,68 грн. - 3% річних; 267,57 грн. - інфляційне збільшення боргу.

Відповідно до ст. 265 ЦПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У резолютивній частині рішення зазначається, зокрема: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші запитання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову у позові повністю чи частково; висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Оскаржуване рішення суду за своїм змістом не відповідає таким вимогам процесуального закону, оскільки в резолютивній частині рішення суд першої інстанції стягнуту з відповідача суму заборгованості зазначив однією загальною сумою, не зазначивши окремо складових присуджених до стягнення з відповідача сум (заборгованості за кредитом, процентами, штраф, 3% річних та розмір інфляційного збільшення боргу).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. (а. с. 1). Пропорційно розміру задоволених позовних вимог до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1226,56 грн.

Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2174-18/СК від 14 червня 2018 року в сумі 15 977,25 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім гривень двадцять п`ять копійок), із яких: 2800 грн. (дві тисячі вісімсот гривень) - заборгованість за кредитом; 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) - заборгованість за відсотками; 7 560 грн. (сім тисяч п`ятсот шістдесят гривень) - заборгованість за простроченими відсотками; 4018 грн. (чотири тисячі вісімнадцять гривень) - штраф; 113,68 грн. (сто тринадцять гривень шістдесят вісім копійок) - 3% річних; 267,57 грн. (двісті шістдесят сім гривень п`ятдесят сім копійок) - інфляційне збільшення боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» судовий збір в сумі 1226,56 грн. (одна тисяча двісті двадцять шість гривень п`ятдесят шість копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник