Ухвала

07 травня 2020 року

м. Київ

справа № 454/3381/19

провадження № 61-7372 ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 наухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 03 січня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 25 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 03 січня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року у вказаній вище справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини першої, другої статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України та частини першої статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Із касаційної скарги і доданих матеріалів слідує, що ОСОБА_1 є громадянином України, який не володіє державною мовою, засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області. Ці обставини, на думку заявника, породжують у нього право подавати процесуальні документи мовою, якою він володіє.

З метою забезпечення прав заявника на доступ до правосуддя, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», особи засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі мають право на безоплатну вторинну правову допомогу на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону, а саме: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Оскільки ОСОБА_1 відбуває покарання в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, тому він має право звернутися до Новгород-Сіверського бюро правової допомоги (вул. Губернська, 24, м. Новгород-Сіверський, тел.: ( 04658 ) 2-14-87 )) з метою надання йому безоплатної правової допомоги та складення касаційної скарги відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу, а також вирішення інших питань, пов`язаних з його захистом, представництвом та складенням процесуальних документів.

Таким чином, заявнику необхідно надати касаційну скаргу, яка повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

Відповідно до положень підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 185, 393 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 03 січня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь