Справа № 953/1434/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваль А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 .В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Київського районного суду м. Харкова у підготовчому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів у цивільній справі за позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про визнання недійсним рішення про реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач із позовом про визнання недійсним рішення №37359154 від 02.10.2017 року про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача за її рахунок знести житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року прийнято до розгляду цивільну справу та відкрито загальне позовне провадження.

Через канцелярію суду представник позивача надав клопотання про витребування у відповідача засвідчених копій документів, а саме: 1) технічну документацію на земельну ділянку площею 0,05 Га кадастровий номер 0:08:001:0185, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ) містобудівельний розрахунок на будівництво житлового будинку літ. «Ю-2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,05 Га кадастровий номер 0:08:001:0185; 3) будівельний паспорт земельної ділянки площею 0,05 Га кадастровий номер 0:08:001:0185; 4) декларацію про початок будівництва житлового будинку літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,05 Га кадастровий номер 0:08:001:0185; 5) декларацію про головність до експлуатації житлового будинку літ. «Ю-2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,05 Га кадастровий номер 0:08:001:0185; 6) рішення №37359154 від 02.10.2017 року про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Ю-2», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача підтримала зазначене клопотання та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, посилалась на пропуск позивачем строків звернення із вказаним клопотанням, відсутність належного обґрунтування необхідності витребування вказаних доказів, та наголошувала на тому, що клопотання про витребування не містить у собі доказів вжитих заходів їх самостійного отримання стороною позивача.

Вислухавши клопотання позивача, позицію представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Судом встановлено, що 25.02.2020 року позивач надав уточненні позовні вимоги та в цій же заяві повідомив суд про відсутність у нього певних доказів, які в подальшому просив суд витребувати.

Тобто, суд прийшов до висновку, що строк звернення із клопотанням про їх витребування, який передбачений у ч.2 ст. 83 ЦПК України, позивачем не пропущений.

Також суд вважає безпідставними доводи сторони відповідача про відсутність у клопотанні зазначення обставин, які можуть підтвердити докази, які представник позивача просив витребувати, оскільки у клопотанні міститься обґрунтування, на підставі якого позивач звертається до суду. Більш того, питання щодо доцільності та необхідності витребування певних доказів, вирішується судом при його розгляді по суті.

Разом з тим, судом встановлено, що при зверненні із клопотанням про витребування доказів, представник позивача не дотримався п. 4 ч.2 ст. 84 ЦПК України, а саме не надав докази вжиття ним заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Оскільки вказані вимоги є імперативними, суд прийшов до висновку, що оскільки клопотання про витребування доказів не містить у собі усіх необхідних відомостей, у його задоволені необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 12, 81, 83- 84, 258, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 - відмовити.

Роз`яснити представнику позивача про можливість звернення із вказаним клопотанням повторно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова Н.В. Якуша