Житомирський апеляційний суд
Категорія 68 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М. Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі справу № 295/10208/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. в м.Житомир,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 та про стягнення з відповідача аліменти на її утримання до досягнення неповнолітнім сином трьох років у розмірі 2000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб має формальний характер, шлюбні відносини сторони не підтримують з листопада 2016 року, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї неможливе. Позивачка перебуває у декретній відпустці та потребує матеріальної допомоги.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2019року позов задоволено. Шлюб розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 08.08.2018 року та до досягнення трирічного віку неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02 березня 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що до 20.08.2019 проживав з позивачем однією сім`єю, вільний від роботи час проводив з сином, заробітною платою та грошовими коштами розпоряджалася дружина. Вважає, що суд не вжив заходів для збереження сім`ї.

ОСОБА_1 подала відзив, у якому просить відхилити апеляційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення.

ОСОБА_2 подав заперечення на відзив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №316.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Згідно довідки від 08.08.2018 року №148/196 неповнолітній ОСОБА_3 , 2017 року народження проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2018 року було вжито заходи для збереження сім`ї, надано сторонам строк для примирення до 18.04.2019 року. Після закінчення цього строку позивачка наполягала на розірванні шлюбу, тому суд першої інстанції обґрунтовано, із урахуванням однієї з основних засад шлюбу його добровільності, задовольнив позов про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Оскільки ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, неповнолітній син проживає разом з нею, суд зробив правильний висновок про необхідність стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Доказів на підтвердження того, що з дати подання позову він надавав дружині матеріальне забезпечення та доказів неможливості сплачувати аліменти у такому розмірі апелянт не надав.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Дана справа є малозначною в силу вимог закону (п.3,4 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: