Справа № 697/941/20
Провадження № 2/697/472/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Канівської міської ради, ОСББ «Варшавка», ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого гаража, відшкодування збитків, завданих зайняттям частини земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності та скасування рішень Канівської міської ради про внесення змін та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Канівської міської ради, ОСББ «Варшавка», ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого гаража, відшкодування збитків, завданих зайняттям частини земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності та скасування рішень Канівської міської ради про внесення змін та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Просить суд:

- прийняти рішення про знесення самочинно збудованого ОСОБА_2 - головою ОСББ «Варшавка», гаража; та відновлення стану самочинно зайнятої під будівлею гаража земельної ділянки;

- стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у справі № 697/693/14-ц в сумі 4300,00 грн.;

- стягнути вартість на проведення геодезичних робіт у сумі 2511,47 грн. та витрат на сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.

- скасувати рішення Канівської міської ради № 14-55 від 19.12.2013 p., яким внесені зміни до рішення Канівської міської ради від 05.11.2013 № 14-17 та надано дозвіл ОСББ «Варшавка» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1746 кв.м. в АДРЕСА_1 в оренду для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та рішення Канівської міської ради від 05.11.2013 № 14-17.

Дана позовна заява підлягає поверненню позивачу виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Згідно із ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Проте, стаття 20 ЦПК України передбачає, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні положення передбачені і ч.4 ст. 188 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в п.3 постанови від 01 березня 2013 року № 13 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Із позовної заяви видно, що позивачем у даному позові об`єднано декілька позовних вимог, а саме: вимогу щодо знесення самочинного будівництва та відшкодування шкоди, які розглядаються у порядку цивільного судочинства, та вимогу про скасування рішень органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки спір щодо рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так і оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим.

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим документом.

Зазначений висновок відповідає змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц.

Отже, зі змісту вищевказаних вимог в пунктах 8 - 14 вбачається, що ці вимоги не віднесені до цивільної юрисдикції, оскільки стосуються досудового розслідування в кримінальному провадженні, адміністративного судочинства та притягнення до адміністративної відповідальності. А з позовної вимоги в п.12 взагалі не можна встановити її юрисдикцію та суб`єктів відповідальності.

З огляду на викладене, при зверненні до суду з даним позовом позивачем об`єднано декілька позовних вимог із порушенням правил їх об`єднання, і в даному випадку, відсутні підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу (щодо роз`єднання позовних вимог), оскільки самостійно суд не має можливості встановити, які з доданих документів стосуються кожної з заявлених позовних вимог.

Враховуючи зміст позовної заяви та пред`явлених вимог з урахуванням положень ст.ст. 20, 185, 188 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність повернення позивачу вищевказаної заяви.

На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Канівської міської ради, ОСББ «Варшавка», ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого гаража, відшкодування збитків, завданих зайняттям частини земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності та скасування рішень Канівської міської ради про внесення змін та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий О . М . Льон