Справа №173/530/20
Провадження №2-о/173/48/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: заявниці - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в за правилами окремого провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Верхівцевська міська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 року до суду звернулася заявник ОСОБА_1 , з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Верхівцевська міська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом сторін на 18 травня 2020 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

18.05.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт її проживання однією сім`єю, більше п`яти років, із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші спадкоємці відсутні. У померлого є син, але місце його проживання і знаходження їй невідомі. Оскільки син з батьком не спілкувався. Останнє відоме їй місце перебування сина ОСОБА_2 , - Російська Федерація.

17.03.2020 року вона звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса державної нотаріальної контори від 17.03.2020 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що вона не надала документів, які б підтвердили її споріднення з померлим або рішення суду про факт проживання з спадкодавцем однією сім`єю.

Проте вона 16 років проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом

Встановлення даного факту їй потрібно для оформлення спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала за підставами, викладеними в заяві. Також пояснила, що з 2003 року по 2019 рік вона проживала однією сім`єю, як чоловік і жінка з ОСОБА_2 , вела з ним спільне господарство, доглядала його та здійснила його поховання. На час, коли вона почала жити з ОСОБА_2 , останній не перебував у зареєстрованому шлюбі, так як шлюб між ним та його дружиною був розірваний ще до їхнього знайомства. Їй відомо, що у ОСОБА_2 , є син, але де він проживає вона не знає. Так як бувша дружина ОСОБА_2 , перешкоджала останньому бачитись та спілкуватись із сином. Їй лише відомо, що син ОСОБА_3 ,. проживає на території Російської Федерації. Також у померлого є брат, але він не претендує на спадщину.

Заінтересована особа, представник Верхівцевської міської рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився. про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши заявника, свідків, з`ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На день смерті ОСОБА_2 , залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця в поданій заяві та в судовому засіданні зазначає, що вона прожила з померлим ОСОБА_2 ,, однією сім`єю, як чоловік і жінка близько 16 років.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , немає.

17.03.2020 року заявниця звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте постановою нотаріуса державної нотаріальної контори від 17.03.2020 року заявниці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що вона не надала документів, які б підтвердили її споріднення з померлим або рішення суду про факт проживання зі спадкодкоємця однією сім`єю із спадкодавцем, що підтверджується копією постанови нотаріуса

Факт проживання заявниці з померлим ОСОБА_2 , однією сім`єю до його смерті, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 ,

Так свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству із заявницею та нині померлим ОСОБА_2 . Заявниця і ОСОБА_2 ,. проживали разом близько 16 років, вели спільне господарство, садили город, тримали худобу підтримували одне одного. Коли заявниця почала проживати із ОСОБА_2 , ще була жива мати останнього, вони спільно доглядали і його матір. Тобто були як чоловік і жінка. Йому відомо, що раніше ОСОБА_2 ,. перебував у шлюбі, але цей шлюб був розірваний ще задовго до того, як ОСОБА_2 , почав проживати із заявницею.

Аналогічні пояснення надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою заявниці. Її мати з 2003 року почала проживати із ОСОБА_2 , і весь цей час, до дня смерті останнього, вони проживали разом як одна сім`я. Вони вели спільне господарство, проживали в одному будинку, мали спільний бюджет, а коли ОСОБА_2 , захворів, її мати його доглядала та потім поховала, коли останній помер. Вона підтримувала родинні відносини із мамою і ОСОБА_2 , часто навідувалась разом зі своєю родиною до них.

Також факт спільного проживання заявниці із померлим ОСОБА_2 , підтверджується актом депутата Верхівцевської міської ради Верхньодніпровськ Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року, в якому зазначається, що ОСОБА_1 , з липня 2003 року фактично, постійно проживала та вела спільне господарство з гр.. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 3 СК України - Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності з обраним заявником способом захисту порушених прав, вважає за можливе задовольнити вимоги в частині встановлення факту спільного проживання, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу заявниці і ОСОБА_2 , протягом не менше 5-ти років до її смерті, а саме з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вони проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та взаємними правами і обов`язками.

Встановлення факту спільного проживання потрібно заявниці для отримання спадщини, тобто має наслідком виникнення правовідносин, пов`язаних із спадкуванням.

В іншому порядку встановити даний факт заявниця не має можливості.

Так як інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , не виявлено, тому встановлення даного факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн., 80 коп., заявниці не відшкодовуються та покладаються на заявницю.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Верхівцевська міська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн. 40 коп., покласти на заявницю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 28.05.2020 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 28.05.2020 року

Дата набрання законної сили 01.07.2020 року