Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 387/10/15-ц

провадження № 61-42833св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , Благовіщенська міська рада, виконавчий комітет Благовіщенської міської ради,

третя особа - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Кіровоградській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скаргиОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2018 року у складі судді Цоток В. В. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року у складі колегії суддів: Авраменко Т. М., Карпенка О. Л., Суровицької Л. В.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва.

Позов мотивовано тим, що вона є власником 11/25 частин будинку на АДРЕСА_1 . Її сусідом є відповідач, якому належить 23/100 частини будинку. Відповідач самовільно у 2007 році зніс частину будинку та розпочав будівництво магазину змішаної торгівлі. Перед початком будівельних робіт не попередив її про свої наміри робити перепланування будинку, що є порушенням її прав. Відповідач проводить будівництво без належного дозволу та затвердженого проекту. Під час будівельних робіт виникло розкриття даху її частини будинку, внаслідок чого може виникнути загроза будинку. У зв`язку з наведеним просила суд зобов?язати відповідача демонтувати розпочате самовільне будівництво на АДРЕСА_1 .

В ході судового розгляду ОСОБА_1 неодноразово подавала заяви про зміну, уточнення та збільшення позовних вимог.

Зазначала, що відповідач в односторонньому порядку змінив цільове призначення забудови, не погодивши свої дії з нею, як суміжним співвласником, органами архітектури та будівельного контролю, демонтував частину будівлі: стіни, дах. Зруйнувавши та пошкодивши належну їй частину будинку, відповідач позбавив її права володіння та користування належною власністю. Спірна будівля відноситься до категорії житлових, тому відповідач не мав права змінювати цільове призначення будинку. Будівництво здійснене із значним відхиленням від проекту та з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідачем зруйнована існуюча частина будинку площею 72,93 кв. м, натомість збудована значно більша за розмірами частина, а саме 209,5 кв. м та з?єднаний з житловим будинком магазин площею 265 кв. м. Вся будівля є цілісним комплексом, проте магазин, зазначений в технічному паспорті на будівлю на АДРЕСА_2 . В ході руйнації спільного будинку були допущені відносно належної їй частини будинку пошкодження покрівлі та облицювання зовнішніх стін, пошкоджено паркан, недотримана відстань від конструкції стіни до межі земельної ділянки, не забезпечене запобігання стоку атмосферних опадів в її двір та на належну їй земельну ділянку, що призвело до деформації конструкцій належного їй будинку. Утворились тріщини в арці дверного та віконних пройомів, по кутах кімнат. В її частині будинку утворилась вологість, на стінах з?явився грибок. Через зведену прибудову утворився кут, що перешкоджає природній циркуляції повітря, створена атмосфера затхлості. Взимку сніг з даху відповідача падає під стіни її будинку та її земельну ділянку. Відповідач підняв рівень тротуару, що спричинило значну затримку опадів під опорами її паркану. Від постійного намокання відбулося часткове руйнування основи паркану, а сам паркан значно похилився. З часу експлуатації магазину відбувається шумове забруднення, перед її вікнами завжди зупиняються машини відвідувачів магазину, доставки товару. На її земельну ділянку потрапляє сміття, як наслідок реалізованого в магазині товару. Завдана їй моральна шкода полягає в депресії, яка викликана порушенням її прав при здійсненні забудови. Нервовими потрясіннями, які призвели до безсоння та страхом за своє життя та життя дитини, безпорадністю перед байдужістю та зухвальством відповідача. Факт отримання нею неврологічного захворювання та подальшого періодичного лікування підтверджується документально (т. 3 а. с. 206-210).

Зазначала, що в результаті проведеного будівництва та реконструкції своєї частини будинку відповідачем було зведено нову споруду розміром 3 м на 4,8 м, що утворило прямий кут біля її частини будинку, що підтверджується висновком експерта, внаслідок чого біля її частини будинку утворились умови для накопичення атмосферних опадів у вигляді дощу та снігу. Внаслідок цього фундамент її частини будинку зазнає підтоплень, що призводить до просідання фундаменту, відмостки та просіданню стін. Через деформацію відмостки утворився зворотній уклін, що в свою чергу призводе до ще більшого замокання фундаментів та відмостки, що призводить до розкриття тріщин в стінах. Вона була вимушена брати кредити та нести значні витрати на проведення ремонтних робіт, укріплювати фундамент, щоб запобігти подальшій руйнації (т. 6 а. с. 175-179).

У лютому 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просила суд:

стягнути з відповідача витрачені кошти на придбання будматеріалів та оплату ремонтно-будівельних робіт в сумі 21 875,81 грн;

визнати забудову частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , належну відповідачу самочинним будівництвом;

визнати будівлю магазину змішаної торгівлі на АДРЕСА_1 ) самочинним будівництвом;

зобов?язати відповідача усунути перешкоди, які чиняться їй самовільними забудовами, знести ці забудови за власний рахунок;

визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Ульяновської міської ради від 29 грудня 2009 року № 131 та свідоцтво на право власності на магазин змішаної торгівлі, видане на його підставі;

стягнути з відповідача на її користь 96 860,25 грн у відшкодування матеріальної шкоди, 120 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, 6 839,94 грн витрат на проведення будівельно-технічної експертизи, 7 000,00 грн за надання правничої допомоги та судовий збір у справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Ухвалами Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року та 05 березня 2018 року залучено до участі у справі співвідповідачів Благовіщенську міську раду Кіровоградської області та виконавчий комітет Благовіщенської міської ради Кіровоградської області (т. 6 а.с. 194-196, 242-244).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 96 339,93 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що передбачених законом підстав для визнання будівництва магазину та реконструкції частини житлового будинку самочинним будівництвом та знесення приміщень, право власності на які в установленому законом порядку зареєстровано за ОСОБА_2 немає. Разом з цим внаслідок дій відповідача позивачу спричинена матеріальна шкода у розмірі 96 339,93 грн та моральна шкода у розмірі 10 000,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року змінено рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2018 року в частині розміру матеріальної шкоди та судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 76 088,92 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 1 029,61 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволення позовних вимог про визнання будівництва магазину самочинним та його знесення, про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача вартості ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 76 088,92 грн (38 998,91 + 15 214,20 + 21 875,81) та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн є обґрунтованим. Разом з тим висновки суду про стягнення з ОСОБА_2 витрат в сумі 20 251,01 грн з урахуванням ПДВ, розрахованих експертним шляхом, на будівельні роботи по зведенню підпірної стіни є помилковими, оскільки ці будівельні роботи вже виконано, тому позивач відповідно до вимог статті 1192 ЦПК України повинна була надати докази щодо понесених фактичних витрат на виконання цих робіт, а не розраховувати їх вартість експертним шляхом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, адвокат Бурлаки Ю. А. - Гончарук О. О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що обстеження судового експерта від 30 березня 2017 року проводилось після завершення всіх будівельних робіт, проведених власниками часток будинку. Експертом не надано обґрунтованих доказів впливу наслідків реконструкції частини будинку, що належить відповідачу, які призвели до дрібних ушкоджень конструкцій частини будинку, що належить позивачу. Обстеження проводилось візуально та переважно зі слів замовника, тобто позивача. Також суди не звернули уваги, що рекомендації комісії місцевих органів самоврядування, яка проводила обстеження частини житлового будинку ОСОБА_1 21 жовтня 2008 року, позивач не виконала. Безпідставними є висновки судів, що замокання кімнати 1-7 стало наслідком неправомірних дій відповідача, оскільки позивач 12 червня 2008 року не допустила інспектора ДБКА на горище будинку для з`ясування звідки виникає замокання стіни в житловій кімнаті. Також судом не взято до уваги, що вартість ремонтно-будівельних робіт, які нібито були проведені позивачем нічим не підтверджена, відсутній кошторис ремонтних робіт, дефектний акт робіт державної установи. Посилання суду на висновки судової комісійної будівельно-технічної експертизи № 1895, 1896 не є категоричними та суперечить іншим матеріалам справи. Таким чином судами не враховано, що в діях відповідача відсутня вина у заподіяння позивачу шкоди. Суд апеляційної інстанції позбавив відповідача права допитати експерта, який проводив судову комісійну будівельно-технічну експертизу від 30 березня 2017 року. Крім того, апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд справи та вимоги частини третьої статті 131 ЦПК України.

Також у серпні 2018 року до Верховного Суду із касаційною скаргою звернулася ОСОБА_1 , яка посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що своєї згоди на проведення будь-яких будівельних робіт відповідачу вона не давала, а навпаки зверталась до органів державної влади та місцевого самоврядування з проханням зупинити самочинне будівництво. Перевіркою комісії облдержадміністрації було встановлено, що будівництво магазину змішаної торгівлі не передбачено генеральним планом забудови міста. Рішенням виконавчого комітету Благовіщенської міської ради відповідачу надано дозвіл на виготовлення документації по реконструкції житлового будинку, проте відповідач зніс в повному обсязі існуючу частину будинку та збудував нову споруду. Будівельні роботи проводились відповідачем без дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції. Будівництво магазину здійснено із значним відхиленням від проекту та з істотним порушенням будівельних норм і правил. Протиправні дії відповідача грубо порушують її право приватної власності, право на нормальні умови існування. Внаслідок таких дій відповідача на стінах її будинку з`явився грибок, тріщини, почалася руйнація оздоблення будинку, що спричинило їй значні матеріальні та моральні збитки. Для уникнення руйнації паркану нею були виконані будівельні роботи по зведенню підпірної стіни, яка укріпила існуючу опору паркану та запобігла зсуву ґрунту. Апеляційним судом неправильно розтлумачено норми статті 1192 ЦК України та зроблено помилковий висновок, що висновок експерта в частині проведення обрахунку кошторису для зведення підпірної стіни у сумі 20 251,01 грн, не може бути належним доказом. Судом не враховано, що висновок експерта відповідачем не оскаржувався. У зв`язку з наведеними обставинами вона перебуває в стані нервової напруги. Несе витрати по оплаті судового збору, проведення судової експертизи, поїздок до суду. Значно погіршився рівень та якість її життя. Вона вимушена витрачати кошти на усунення пошкоджень будинку, що виникли в результаті протизаконного будівництва.

АГРУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що доводи касаційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що доводи касаційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими та спростовуються поданими нею доказами.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами установлено, що ОСОБА_1 є власником 11/25 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований в АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 1992 року (т. 1 а. с. 18 ).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27 червня 2007 року ОСОБА_2 є власником 23/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_3 а. с. 8).

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 розпочав будівництво магазину змішаної торгівлі та реконструкцію належної йому частини житлового будинку, без затвердження проектної документації та дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на проведення будівельних робіт, за що постановою начальника відділу ДАБК Ульяновської райдержадміністрації Кіровоградської області від 19 жовтня 2007 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 96 КУпАП.

Постановою начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області від 07 квітня 2008 року № 185/2008 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 96 КУпАП за здійснення будівництва магазину змішаної торгівлі без отримання дозволу на виконання будівельних робіт (т. 3 а. с. 231).

Будівництво магазину та реконструкцію частини житлового будинку ОСОБА_2 розпочав за наявності висновку від 18 липня 2007 року про можливість будівництва магазину змішаної торгівлі на присадибній ділянці в АДРЕСА_1 (т. 4 а. с. 5), рішення виконкому Ульяновської міської ради Кіровоградської області від 26 липня 2007 року № 70 про надання дозволу на виготовлення проектно-кошторисної документації по будівництву магазину змішаної торгівлі в АДРЕСА_1 (т. 5 а. с. 7) та погодженого 08 серпня 2007 року архітектурно-планувального завдання (т. 5 а. с. 5).

Після притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 отримав всі передбачені чинним законодавством документи для проведення будівництва магазину та реконструкції частини житлового будинку (т. 4 а. с. 4, т. 5 а. с. 33, 35, 39, 65) провів відповідно до цих документів будівництво та реконструкцію, отримав акт готовності об`єкта до експлуатації (т. 4 а. с. 216), свідоцтво про відповідність проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил збудованого об`єкта - магазину змішаної торгівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т. 4 а. с. 216), висновок комплексної державної експертизи та позитивний висновок державної експертизи з питань міцності, надійності, довговічності, експлуатаційної безпеки, інженерного забезпечення, виконання архітектурних вимог та техніко-економічних показників на проект будівництва магазину змішаної торгівлі (т. 5 а. с. 58,60 ), а також висновок про те, що технічний стан будівлі житлового будинку замовника ОСОБА_2 , розташований в АДРЕСА_1 , класифікується як нормальний (категорія1) і придатний для експлуатації (т. 5 а. с. 37-37), акт № 782 готовності об`єкта до експлуатації, реконструкція частини житлового будинку з добудовою (т. 5 а. с. 29-31), свідоцтво про відповідність закінченого будівництвом об`єкта: частини житлового будинку з добудовою, реконструкція на АДРЕСА_1 загальною площею 203,5 кв. м, житлова 108,5 кв. м проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджено його готовність до експлуатації (т. 5 а. с. 36).

На підставі зазначених документів виконком Ульяновської міської ради Кіровоградської області прийняв рішення № 131 про оформлення за ОСОБА_2 права власності на будівлю магазину в АДРЕСА_1 (т. 6 а. с. 24), на підставі якого 29 грудня 2009 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності, яке зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації 12 січня 2010 року (т. 4 а. с.7) та в Державному реєстрі речових прав (т. 6 а. с. 25).

Також ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, на якій знаходяться належні йому будівлі (т. 1 а. с. 175, т. 5 а. с. 9, 28, 42).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України будинок є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також судами встановлено та не заперечується сторонами, що частка кожного співвласника була виділена в натурі із самостійним виходом, тобто будинок складався з двох ізольованих квартир, земельна ділянка також була розподілена між співвласниками: має два окремих входи на прибудинкову територію та два окремих заїзди, що не перешкоджає вільному доступу до своїх часток жилого будинку, та господарських споруд, які також не є спільними. Вся прибудинкова територія розділена парканом.

Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК України.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Матеріали справи не містять рішень спеціально уповноважених органів про наявність істотних порушень відповідачем будівельних норм і правил, а навпаки є висновки компетентних органів про відповідність будівництва магазину та реконструкції житлового будинку проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Крім того, відповідно до висновку судової комісійної будівельно-технічної експертизи № 1895, 1896 від 30 березня 2017 року розроблена проектно-кошторисна документація та будівельні роботи не в повній мірі відповідають початковій проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Разом з тим зазначено, що якщо розглядати проектну документацію, яка знаходиться у матеріалах справи (т. 5 а. с. 97-132), то вона відповідає збудованому на теперішній час магазину (т. 5 а. с. 162-186).

Також у матеріалах справи є рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області 12 жовтня року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2011 року, яким у позові ОСОБА_1 про визнання недійсним рішень міської ради та державних актів щодо права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку відмовлено. (т. 2 а. с. 60-67).

Крім того, постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року, в позові ОСОБА_1 про скасування рішень міської ради щодо надання дозволів на виготовлення проектно-кошторисної документації по будівництву магазину, надання дозволів на виготовлення проектно-кошторисної документації з реконструкції житлового будинку, про затвердження містобудівного обґрунтування по внесенню змін до генерального плану забудови міста, про присвоєння юридичної адреси магазину змішаної торгівлі, про внесення змін до проектно-кошторисної документації по будівництву магазину - відмовлено (т. 4 а. с. 12-14, 16-18, 19-23).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, урахувавши вищенаведені обставини, надавши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання будівництва магазину та реконструкції частини житлового будинку самочинним будівництвом та знесення приміщень, право власності на які в установленому законом порядку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до положень частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Так відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, незважаючи на те, що частки співвласників в будинку були ізольованими, разом з тим вони знаходилися під одним дахом. При розібранні належної відповідачу частини будинку був пошкоджений дах і над частиною будинку позивача, зокрема, частково шифер та цілісність кроквяної системи даху, що підтверджується фотокартками (т. 1 а. с. 36) та висновком судової комісійної будівельно-технічної експертизи № 1895, 1896 від 30 березня 2017 року (т. 5 а. с. 162-186).

Зокрема, у висновку експертизи зазначено, що при виконанні реконструкції своєї частини житлового будинку ОСОБА_2 , яка полягала в знесенні стін, перестінків, даху, заглибленні фундаменту, було зруйновано також цілісність кроквяної системи даху будинку, що призвело до перерозподілу навантаження на стіни житлового будинку та часткове руйнування покрівлі в належній позивачу частині житлового будинку. Це призвело до необхідності переулаштування в цілому даху над частиною будинку позивача. Також руйнація частини даху разом з покрівлею призвела до того, що частина житлового будинку ОСОБА_1 певний період залишилась не захищеною від потрапляння атмосферних опадів, а внутрішній перестінок був зовнішньою частиною. Під час огляду виявлені в житловій кімнаті 1-7 наявні сліди замокання від атмосферних опадів на стелі та укоси на віконних отворах вкриті «грибком» від підвищеної вологості, а також тріщини в карнизній частині стіни та на оздобленні арки міжкімнатного дверного отвору. При реконструкції Бурлакою Ю. А . своєї частини житлового будинку було прибудовано під прямим кутом нову добудову розміром 3 м х 4,8 м, що утворило прямий кут біля частини житлового будинку, що належить ОСОБА_1 Завдяки створеному прямому куту на теперішній час в даній частині житлового будинку утворилися умови для накопичення атмосферних опадів у вигляді снігу та дощу. Внаслідок чого фундамент житлового будинку в частині, що належіть ОСОБА_1 зазнає підтоплення, що в свою чергу призводить до просідання фундаменту, відмостки та деформації стін. При деформації відмостки утворився зворотній уклін, що в свою чергу призводить до ще більшого замокання фундаментів та відмостки. Внаслідок підтоплення фундаментів та стін житлового будинку з фасадної сторони, що належить ОСОБА_1 йде деформація стін та відмостки, а саме розкриття тріщин в стінах, через зниження циркуляції повітря створюється атмосфера затхлості, вологості та наявні ознаки розвинення «грибка», що підтверджується і доданими до експертизи фотографіями.

Факт тріщин на арці встановлено актом від 21 жовтня 2008 року (т. 6 а. с. 149), факт затікання - актом від 12 червня 2008 року (т. 6 а. с. 150).

Суди, врахувавши наведені норми матеріального права та обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку, що внаслідок дій відповідача позивачу спричинена матеріальна шкода.

Розмір матеріальної шкоди підтверджується висновком судової комісійної будівельно-технічної експертизи № 1895, 1896 від 30 березня 2017 року (т. 5 а. с. 162-186), зокрема, встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт для відновлення даху та заміні покрівлі частини житлового будинку складає 38 998,91 грн з урахуванням ПДВ, а вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно буде провести ОСОБА_1 для відновлення оздоблення в житловій кімнаті літ. 1-7 складає 15 214,20 грн з урахуванням ПДВ, вартість зазначених ремонтних робіт також підтверджується доданими до експертизи зведеними кошторисами розрахунку вартості будівництва (т. 5 а. с. 180-182, 180-184).

Крім того, для ліквідації підтоплення фундаменту ОСОБА_1 з фасадної частини житлового будинку, експертом рекомендовано побудувати дренажну систему, підсилення існуючого фундаменту, його гідроізоляції та переулаштування відмостки.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів (договір підряду від 10 жовтня 2017 року; акт про прийняття виконаних робіт від 30 жовтня 2017 року; накладна № 111452 від 07 жовтня 2017 року; накладна № 131 від 13 жовтня 2017 року; накладна № 30 від 10 жовтня 2017 року; накладна № 111451 від 11 жовтня 2017 року; накладна б/н від 18 жовтня 2017 року; фіскальних чеків, фотознімків), вбачається, що ОСОБА_1 здійснила роботи по демонтажу існуючої відмостки, укріпила фундамент, оздобила його плиткою, облаштувала відмостку, зробила укладку плитки, укладку бордюру та встановила водовідвідні лотки. Загальна вартість таких робіт становить 21 875,81 грн (т. 6 а. с. 180-190).

Також є правильним висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної вартості ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 76 088,92 грн (38 998,91+15 214,20+ 21 875,81).

Також апеляційний суд обґрунтовано звернув увагу на те, що під час огляду експертами встановлено, що домоволодіння має складний рельєф місцевості, оскільки земельна ділянка має значний уклін в глиб домоволодіння та значний перепад висоти між тротуаром вулиці та двором в частині домоволодіння, яким користується ОСОБА_1 . Для усунення руйнації паркану ОСОБА_1 були виконані будівельні роботи по зведенню підпірної стіни, яка укріпила існуючу опору паркану та запобігла зсуву ґрунту.

Надавши оцінку наведеним обставинам, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що проведені позивачем роботи по зведенню підпірної стіни не перебувають у причинному зв`язку між діями відповідача та понесеними позивачем витратами на ці будівельні роботи у сумі 20 251,01 грн.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суди, встановивши, що позивачу завдана моральна шкода, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначили розмір грошової компенсації моральної шкоди 10 000,00 грн.

Доводи адвоката БурлакиЮ.А. - Гончарука О.О., що в діях відповідача відсутня вина у заподіяння позивачу шкоди, тому підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди немає, не ґрунтуються на встановлених судами обставинами справи; презумпція винуватості заподіювача шкоди відповідачем не спростована.

Твердження, що суд апеляційної інстанції позбавив відповідача права допитати експерта, який проводив судову комісійну будівельно-технічну експертизу від 30 березня 2017 року, є безпідставними, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 11 липня 2018 року ОСОБА_2 та його адвокат були присутні у судовому засідання та відповідних клопотань не заявляли (а. с. 43-44 т. 8).

Доводи відповідача про порушення апеляційним судом норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд справи спростовуються наявними в матеріалах справи судовими повістками, довідками про направлення сторонам смс-повідомлень (а. с. 26-35 т. 8).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 є аналогічними доводам апеляційної скарги, яким апеляційним судом відповідно до вимог статті 89 ЦПК України надано належну правову оцінку, висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судами повно та всебічно з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані судові рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2018 року в незміненій частині та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик