ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/4817/20/20 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 305010000
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2020 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
Головуючого - Дикун С.І.
Суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,
за участю секретаря - Кантицька О.І.
без учасників справи
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року - без змін. Судові витрати, понесені в апеляційному суді, вирішено покласти на відповідача в межах сум, ним понесених.
16.03.2020 року у судових дебатах представником позивача було заявлено, що протягом 5 днів ним буде подано суду додатково документи, що підтверджують суму витрат на правову допомогу в апеляційному суді.
23 березня 2020 року представник позивача адвокат Гарагуц І.Ф. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по даній справі.
В обґрунтування поданої заяви адвокат вказував, що позивач ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Гарагуцем І.Ф., у сумі 3300 грн, що підтверджується договором №5 від 27 листопада 2018 року про надання юридичних послуг, який знаходиться у матеріалах справи та поданим до заяви актом здачі-прийняття виконаних робіт від 16.03.2020 року. Оскільки представником позивача у судовому засіданні апеляційного суду 16.03.2020 року було заявлено про надання суду додатково документів, що підтверджують суму витрат на правову допомогу, понесених позивачем при розгляді апеляційної скарги відповідача, просив ухвалити додаткове рішення, яким покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу та інші судові витрати.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення поштових відправлень та телефонограма, у судове засідання не з`явилися. Адвокат Середзінська Т.Ф. , яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_2 , подала заяву про розгляд справи без учасників справи та просила відмовити у клопотанні про стягнення судових витрат. Інші учасники справи заяв про відкладення розгляду справи з метою особистої участі у судовому засіданні не подали. А тому, відповідно до вимог ч.4 ст. 270,ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів не вбачає перешкод щодо розгляду заяви за відсутності учасників справи .
Перевіривши доводи, викладені в заяві представника позивача, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Із матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2018 року між адвокатом ОСОБА_4 (виконавцем) та ОСОБА_1 (замовником) був укладений договір про надання юридичних послуг №5, за умовами якого адвокат зобов`язується надати ОСОБА_1 необхідні юридичні послуги згідно довіреності щодо документального супроводу та/або представництва прав та інтересів замовника по справі про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири за адресою АДРЕСА_1 . Замовник зобов`язується сплатити виконавцю грошову винагороду у розмірі 3000 грн. (а.с.39).
На виконання цього договору ОСОБА_1 відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 27 листопада 2019 року було сплачено адвокату ОСОБА_4 3000 грн (а.с.112).
Після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, адвокат Гарагуц І.Ф. звертався у суд із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, зокрема, про стягнення 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.110, 111), які були сплачені позивачем ОСОБА_1 .
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено. В мотивувальній частині ухвали зазначено, що в рішенні від 25 листопада 2019 року, а конкретніше, в мотивувальній частині, суд уже надав оцінку договору №5 про надання юридичних послуг, підписаного між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 27 листопада 2018 року, та визнав цей доказ недостатнім для стягнення заявлених 3000 грн на професійну правничу допомогу. (а.с.115)
Таким чином, питання щодо стягнення витрат у розмірі обумовленого договором та сплаченого ОСОБА_1 27 листопада 2019 року гонорару 3000 грн уже вирішувалось судом першої інстанції, і сторона позивача з таким рішенням погодилась та не оскаржувала його.
Доказів щодо зміни розміру гонорару, який визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, а також доказів оплати ОСОБА_1 3300 грн вартості робіт за актом здачі-прийняття виконаних робіт від 16 березня 2020 року, не подано. Акт здачі-прийняття виконаних робіт від 16 березня 2020 року не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, часу виконання та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Враховуючи наведені положення Закону, конкретні вищенаведені обставини справи та фінансовий стан обох сторін, те, що відповідач - особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_2 є батьком двох малолітніх дітей, інвалідом ІІІ групи по слуху, як і його дружина, та їх виплати по інвалідності є незначними, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення із нього витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді на користь позивача ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 травня 2020 року.
Головуючий : Дикун С.І.
Судді Парандюк Т.С.