РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 травня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі-Волинському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 60700,55 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7891 грн., витрати у зв`язку із явкою представника позивача до суду в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-179513, за яким останній було надано кредит в розмірі 50000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №16080066 від 21 березня 2019 року зі сплатою 52,99% річних, зі строком кредитування на 60 місяців з кінцевим терміном повернення 20.03.2024 року. Повернення суми кредиту повинно здійснюватися щомісячно разом з нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування не пізніше останнього робочого дня поточного місяця згідно графіка погашення заборгованості. Позивач виконав умови договору належним чином, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах передбачених договором. Відповідачем було допущено прострочення по погашенню основної суми кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 60700,55 грн. З метою досудового врегулюванню спору та керуючись умовами договору позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, проте відповідач не вчинив жодних дій спрямованих на погашення заборгованості. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Представник позивача АТ «Кредобанк» у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позову, розгляд справи за їх відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, відзив на позов, а також заяву про слухання справи у її відсутності не подала. Тому зі згоди сторони позивача, з урахуванням положень ст. ст.128-131, 223, 280-282 ЦП України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідача.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В свою чергу, згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 21 березня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-179513, за яким останній було надано кредит в розмірі 50000 грн., зі сплатою 52,99% річних, з кінцевим терміном повернення 20.03.2024 року.

Як вбачається із меморіального ордера № 16080066 , 21.03.2019 року відповідачу було надано кредит у розмірі 50000 грн.

Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1 договору, а саме 52,99 % річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі.

Згідно з п.п. 4.3, 4.7 договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 договору, нарахування яких здійснюється до дати повернення кредиту в повному обсязі.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п. 6.2. договору позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору).

Відповідно до п. 6.3 договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу, розмір якого визначається п. 6.2 кредитного договору, а саме 4731,00 грн.

Пунктом 6.3.1 договору встановлено, що для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу.

Позичальник зобов`язалась здійснювати повернення кредиту відповідно до графіку платежів (додаток №1).

У п. 7.1 договору сторони передбачили сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту, сплати процентів.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на укладення кредитного договору, підписавши заяву разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.02.2020 року заборгованість по кредиту становить 60700,55 грн., з яких заборгованість за кредитом - 49490,55 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 10285,58 грн., пеня - 924,42 грн.

Відповідно до п. 3.3 договору банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника у випадках прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, порушення позичальником істотних умов кредитного договору, зокрема, невиконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 6.9 договору банк у випадках, передбачених п. 3.3 договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до п. 6.10 договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9 договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

З метою досудового врегулювання спору та керуючись умовами договору, позивач зазначає, що 18.12.2019 року звертався до відповідача з повідомленням-вимогою, і вимагав погашення простроченої заборгованості за договором. Однак, відповідач не вчинила жодних дій спрямованих на погашення заборгованості, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача за період з 21.03.2019 року по 24.02.2020 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконує умови договору.

З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед АТ «Кредобанк» за договором на суму 60700 грн. 55 коп., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь Акціонерного товариства «Кредобанк».

Згідно ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується стягнення з відповідача в користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та явкою представника позивача до суду, слід зазначити наступне.

Суд приходить до висновку, що не підлягають до стягнення з відповідача на користь АТ «Кредобанк» судові витрати по справі, які складаються з коштів за надану позивачу правничу допомогу на загальну суму 7891 грн. 00 коп. та витрати в зв`язку з явкою адвоката в розмірі 5000,00 грн., оскільки дана вимога не обґрунтована та не доведена.

Так, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В договорі про надання правової допомоги від 11.04.2019 р. не встановлено розмір винагороди адвоката та порядок здійснення оплати, а надано лише попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, неідентифіковано, що витрати на професійну правничу допомогу згідно наданого витягу з договору стосуються підготовки саме даної справи, не подано детального опису робіт /наданих послуг/.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. Стороною позивача не надано жодного доказу понесених витрат на правничу допомогу.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правничої допомоги; попередній розрахунок суми судових витрат, довіреність. Однак, не надано жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу. Крім того, відсутні дані про явку представника позивача до суду. Натомість, матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Отже, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7891,00 грн. і витрат пов`язаних з явкою представника позивач до суду в сумі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 81-82, 133, 258-259, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (р/р НОМЕР_3 , в АТ «Кредобанк» МФО 325365 ) заборгованість за кредитним договором № CL-179513 від 21 березня 2019 року в загальній сумі 60700 (шістдесят тисяч сімсот) грн. 55 коп., що складається із 49490 (сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто) грн. 55 коп. - заборгованість за кредитом, 10285 ( десять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками, 924 (дев`ятсот двадцять чотири) грн. 42 коп. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 2102 (дві тисячі сто дві ) гривні судового збору.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий /-/- підпис.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер