КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/9217/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/12489/20-ц

03 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кобець Романа Юрійовича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Волкова С.Я., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію прав та обтяжень, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію прав та обтяжень, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47507223 від 25.06.2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0 за Товариством з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (); визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни індексний номер: 388825901 від 19.12.2017 року про реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку: 24027333) на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни індексний номер: 38827523 від 19.12.2017 року про реєстрацію обтяження (номер запису обтяження: 24028699) у виді заборони на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію прав та обтяжень передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Голосіївського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, 12 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кобець Роман Юрійович надіслав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року скасувати і направити справу №757/12489/20-ц для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що спір виник щодо нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 . Зокрема, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру та визнати протиправними і скасувати рішення приватного нотаріуса про реєстрацію обтяжень на таке нерухоме майно - при вирішенні питання прийняття справи до провадження слід керуватися правилами виключної підсудності, встановленими приписами ст. 30 ЦПК України.

Звертав увагу на те, що відповідно до інформації наданої Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією та Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, позивач обґрунтовано звернулася з позовом саме до Печерського районного суду міста Києва, оскільки місцезнаходження майна, щодо якого виник спір за адресою: АДРЕСА_3 .

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду, що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію прав та обтяжень.

Подання позову до Печерського районного суду міста Києва обґрунтовувала тим, що відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Оскільки предметом даного позову є визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію прав та обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 , вважала, що спір підлягає розгляду Печерським районним судом міста Києва.

Передаючи справу на розгляд Голосіївському районному суду міста Києва, суд першої інстанції посилався на те, що предметом обтяження за договором іпотеки від 19.12.2017 року є квартира АДРЕСА_1 , що у Голосіївському районні міста Києва. Отже, до даного спору слід застосувати підсудність, визначену положенням ч. 1 ст. 30 ЦПК України, а саме: за місцезнаходженням майна і справа підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони не ґрунтується на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Отже, для позовів щодо нерухомого майна встановлюється виключна підсудність.

Згідно відповіді Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 травня 2020 року вих. № 105/01-2364/1 багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 07 травня 2020 року вих. № 100-6017 будинок АДРЕСА_1 ) територіально належить до Печерського району міста Києва.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 правомірно, на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, звернулася з даним позовом саме до Печерського районного суду міста Києва, оскільки майно, щодо якого виник спір територіального знаходиться у Печерському районі міста Києва.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що даний спір не підсудний Печерському районному суду міста Києва та передачу справи на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року про передачу справи на розгляд іншому суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кобець Романа Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року про передачу справи на розгляд іншому суду скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію прав та обтяжень направити для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: