Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 754/12300/16-ц

провадження № 61-43477св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва, у складі судді Грегуля О. В. від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., від 01 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 27 травня 2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Опель» по вул. Польовій, 4 у м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Пежо» під її керуванням. У результаті дорожньо-транспортної роботи її автомобілю були заподіянні технічні пошкодження. Згідно зі звітом № 77/05/16 про оцінку вартості заподіяного власнику збитку пошкодженого колісного транспортного засобу встановлено, що вартість матеріального збитку, з урахуванням допусків, у межах яких відбулась оцінка, з урахуванням ПДВ 20% та інших загально-державних податків і зборів, складає 104 169,76 грн.

Крім цього, вона понесла додаткові витрати по сплаті послуг автотоварознавчого дослідження експерта, поштові послуги за викликом зацікавлених сторін у сумі 2 000,00 грн.

Винні дії відповідача, внаслідок яких відбулось ДТП та пошкодження транспортного засобу, завдали їй моральної шкоди. Її автомобіль отримав значних пошкоджень, а тому вона не має змоги використовувати його за призначенням, внаслідок чого змушена постійно користуватись послугами таксі. Професійні обов`язки позивача передбачають постійні проведення різного роду переговорів та зустрічей, на які вона має прибути вчасно, а використання таксі не завжди гарантує та забезпечує таку можливість, що в свою чергу негативно впливає на взаємовідносини в професійному плані та має негативний вплив на репутацію. Постійні переживання та нервовий стрес, викликані внаслідок даної ситуації, призвели до погіршення її самопочуття та стану здоров`я. Моральну шкоду оцінює у 20 000,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 104 169,76 грн на відшкодування майнової шкоди, 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 2 000,00 грн на відшкодування витрат за оплату оцінки вартості збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року, з урахуванням ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року про виправлення описки, частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 104 169,76 грн, на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн та витрати за оплату звіту № 77/05/16 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу 1 100,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з вини відповідача, який порушив вимоги Правил дорожнього руху, позивачу була заподіяна майнова шкода, яка має бути компенсована у розмірі, підтвердженому оцінкою вартості збитку, заподіяного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Місцевий суд дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що судами не враховано, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ СК «Скайд». Страхова компанія виключена з державного реєстру фінансових послуг розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 18 серпня 2016 року № 2007 та позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Страховика не було залучено до участі у справі, не було з`ясовано факт виплати/не виплати страхового відшкодування.

Матеріали справи не містять доказів проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача.

Крім того, апеляційним судом необґрунтовано було відмовлено у проведенні експертизи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17 грудня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

У квітні 2020 року у справі № 754/12300/16-ц (провадження № 61-43477св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

13 квітня 2020 року справу розподілено судді-доповідачу.

15 квітня 2020 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

27 травня 2016 року біля 9 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Польовій у м. Києві, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ СК «Скайд».

ПАТ СК «Скайд» виключена з державного реєстру фінансових послуг розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 18 серпня 2016 року № 2007 та позбавлена членства у МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

Відповідно до звіту № 77/05/16 про оцінку вартості збитку заподіяного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеного 30 травня 2016 року на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження КТЗ марки «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 104 169,76 грн. За складання звіту № 77/05/16 ОСОБА_1 сплатила 1 100,00 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ СК «Скайд», однак указана страхова компанія виключена з державного реєстру фінансових послуг розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 18 серпня 2016 року № 2007 та позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20) роз`яснено дії суду у випадках, коли страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена з МТСБУ, перебуває у стадії припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльність.

Статтею 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом «а» пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, не вирішивши питання щодо залучення до участі у справі страховика ПАТ СК «Скайд», місцевий суд дійшов передчасного висновку про покладення на відповідача повної вартості заподіяної майнової шкоди позивачу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки вказані недоліки, допущені судами, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Крім того, суду необхідно роз`яснити позивачу право на залучення ПАТ СК «Скайд» як співвідповідача.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська