Справа № 263/1204/20
Провадження № 2/263/1140/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 28 січня 2020 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2011 року № 2- 2143/2011 та рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 березня 2016 року № 263/1773/16-ц на користь ОСОБА_2 на малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 3/4 частин з усіх видів його доходу (заробітку) до 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з грудня 2010 року по жовтень 2012 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2012 року (справа № 2/0519/4285/2012) шлюб розірвано. У 2014 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно зареєстрували шлюб та у 2015 році на підставі рішення суду він був також розірваний. Під час указаних шлюбів у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час процедури розірвання шлюбів як в перший, так і у другий рази через проживання малолітніх дітей з відповідачем рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 02 серпня 2011 року (справа № 2-2143/2011) з позивача стягнуті аліменти на користь відповідача на малолітню доньку ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2011 року і до повноліття дитини та рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 березня 2016 року (справа № 263/1773/16-ц) стягнуті аліменти на малолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2016 року та до повноліття дитини. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 вересня 2011 року з позивача також стягнуто аліменти на користь відповідача у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, до 15 червня 2014 року.

ОСОБА_1 тривалий час, а саме: до 2018 року офіційно працевлаштований не був та йому нараховувалися аліменти на утримання колишньої дружини та дітей відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, що не відповідало його реальному матеріальному стану. Станом на 01 листопада 2019 року виникла заборгованість за аліментами за виконавчим листом від 15 серпня 2011 року № 2-243/2011 у розмірі 53067,28 грн., за виконавчим листом від 03 жовтня 2011 року № 2-2390/11 6312,05 грн., за виконавчим листом від 10 березня 2017 року № 263/1773/16-ц - 40637,70 грн. На час звернення до суду з позивача на двох дітей стягуються аліменти у розмірі 3/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та він має загальну заборгованість за аліментами на загальну суму 100 017,03 грн., яку сплатити в найближчі роки з урахуванням матеріального стану та доходу він не має можливості. З червня 2018 року позивач працює в ТОВ «Ажур» на посаді контролера-касира та його заробітна плата за період з червня 2019 року по листопад 2019 року становить 33 712,05 грн., середньомісячна зарплата становить 5 618,68 грн. без сплати податків. На теперішній час з відповідача стягуються аліменти на малолітніх дітей від двох шлюбів у розмірі, який в 2019 році перевищував половину його заробітної плати та не давав йому можливості отримувати гроші у відповідному розмірі для забезпечення свого прожиткового мінімуму після відповідних утримань на податки, аліменти і погашення заборгованості. Без урахування обов`язків матері щодо утримання дітей позивач забезпечував у 2019 році своїх неповнолітніх дітей з перевищенням прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку у 2019 році. Заборгованість за аліментами та великий розмір їх стягнення істотно збільшили вимушені витрати з невеликого матеріального доходу позивача, тому на його думку розмір аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку буде достатнім і виправданим. Крім того, стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 3/4 частини з усіх видів доходу порушує його права на елементарне існування та погіршує становище. У зв`язку з чим, посилаючись на положення ст. ст. 180, 182, 192 СК України, позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач не скористалася своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направила.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2020 року судом у порядку ч. 7 ст. 81 ЦПК України витребувано у Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя належним чином посвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень № № 52747678, 53588162 та розрахунок заборгованості за аліментами.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

Від відповідач ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається позивач, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Іллічівського районного суду м Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2011 року № 2- 2143/2011 та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 березня 2016 року № 263/1773/16-ц.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Кальміуським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .

Рішенням Іллічівського районного суду м Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2011 року № 2-2143/2011 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2011 року та до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 12 серпня 2011 року.

На підставі указаного рішення Іллічівського районного суду м Маріуполя Донецької області 15 серпня 2011 року виданий виконавчий лист № 2-2143/2011.

Рішенням Іллічівського районного суду м Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2011 року № 2-2390/2011 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неї у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 04 серпня 2011 року до 15 червня 2014 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 грудня 2010 року. Рішення набрало законної сили 02 листопада 2012 року.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Кальміуським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя Донецької області від 04 березня 2016 року № 2/263/850/2016 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 15 березня 2016 року.

На підставі указаного рішення Жовтневого районного суду м Маріуполя Донецької області 10 березня 2017 року виданий виконавчий лист № 2/263/850/2016.

Рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя Донецької області від 28 березня 2016 року № 2/263/847/2016 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 березня 2014 року. Рішення набрало законної сили 08 квітня 2016 року.

Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Ажур» від 05 листопада 2019 року, у жовтні ОСОБА_1 нараховано зарплату у розмірі 5 400 грн., утримано Ѕ частини у розмірі 2 173,50 грн. на підставі виконавчого листа № 263/1773/16-ц, борг: аліменти 40 637,7 грн., витрати 110 грн.

З довідки від 12 грудня 2019 року, виданої ТОВ «Ажур», вбачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2019 року становить 33 712,05 грн.

Згідно з довідкою від 12 грудня 2019 року, виданою Кальміуським ВДВС м. Маріуполя, заборгованість ОСОБА_1 за аліментами у виконавчому провадженні № 52747678 щодо виконання виконавчого листа № 2-243/2011 станом на 01 листопада 2019 року становить 53 067,28 грн.; у виконавчому провадженні № 52747738 щодо виконання виконавчого листа № 2-2390/11 станом на 01 листопада 2019 року становить 6 312,05 грн.; у виконавчому провадженні № 53588162 щодо виконання виконавчого листа № 263/1773/16-ц станом на 01 листопада 2019 року становить 40 637,70 грн.

Відповідно до довідки, виданої Кальміуською ДПІ Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області 25 червня 2019 року, загальна сума річного доходу ОСОБА_1 за 2018 рік становить 50 774,78 грн.

З витребуваних судом матеріалів виконавчих проваджень № № 53588162, 52747678 щодо стягнення із ОСОБА_1 аліментів вбачається, що такі в одне провадження не об`єднувалися та виконання за кожним здійснювалося окремо.

Мотиви суду.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Приписами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що з позивача, на час звернення до суду, на двох дітей стягуються аліменти у розмірі 3/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та він має загальну заборгованість за аліментами на загальну суму 100 017,03 грн.

Тобто, з позивача стягується 75 відсотків його доходу, що перевищує граничний розмір відрахувань, визначений ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», а також має місце подвійне стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 , оскільки такі стягнуті і рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2011 року і рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 березня 2016 року.

Указані обставини підтверджуються матеріалами виконавчих проваджень № № 53588162, 52747678.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо розміру утриманих з нього аліментів, наявної заборгованості зі сплати аліментів та розміру його доходу не представила, надала суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, враховуючи, що визнання відповідачем позову відповідає вимогам закону, не порушує прав та свобод третіх осіб, за змістом частини 4 статті 206 ЦПК України слід дійти висновку про можливе прийняття його судом.

На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, а також доводи позивача про погіршення його матеріального стану, необхідно дійти висновку про доцільність зменшення розміру аліментів, які підлягають до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з 3/4 на 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дітей, і водночас таким, що не порушить права та інтереси сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, необхідно дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини судового збору, тобто 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265, 430, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2011 року № 2- 2143/2011 та рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 березня 2016 року № 263/1773/16-ц на малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 3/4 частин з усіх видів його доходу (заробітку) до 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 26 травня 2020 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя О.М. Музика