Номер провадження: 22-ц/813/1842/20
Номер справи місцевого суду: 495/6753/19
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Крилової Олени Юріївни на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2019 року представник акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.12.2014 року та просить суд стягнути з відповідача на його користь кредитну заборгованість у розмірі 13229,42 грн., яка складається з наступного: 4234,39 грн. - заборгованість за кредитом; 1683,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6436,06 грн. - заборгованість за пенею; 875,40 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, судовий збір 1 921,00 грн., вказуючи, що Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе зобов`язання за даним договором відповідач належним чином не виконав та не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення боргу відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 18.06.2019 року яка становить 13229,42 грн., яку добровільно відповідач не погашає, тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом (а.с 1-39).

06 листопада 2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (суддя Шевчук Ю.В.) в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 61-63).

10 грудня 2019 року представник акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Крилова Олена Юріївна направила засобами поштової кореспонденції апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року. Апелянт не погоджується з вищевказаним рішенням, зазначає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинами справи. Апелянт зазначає, що згідно з наданої ним до суду першої інстанції копії Генеральної угоди б/н від 13 грудня 2014 року, Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 5129,92 грн. на строк 12 місяців з 13.12.2104 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживачів цілі в сумі 5129,92 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Отже, відповідач знав про умови договору, строк кредитування, відповідальність за порушення зобов`язань, порядок погашення заборгованості, розмір пені, яку вказано в умовах та правилах, за кожен день прострочення. Відповідач користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплати неустойки у зв`язку з порушенням ним взятих на себе зобов`язань. Також у вказаному договорі кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а той, в свою чергу, зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому апелянт просить скасувати рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року (а.с.64-76).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТ БАНК» - Крилової Олени Юріївни на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б вказували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Так попри встановлення факту підписання відповідачем заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову також і в частині стягнення тіла кредиту, посилаючись на відсутність у матеріалах справи жодних інших належних та допустимих доказів погодження між сторонами умов кредитування (відсотків, штрафів, пені).

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів погодження між сторонами умов кредитування, та звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

13 грудня 2014 року між Банком та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та самих Умов. За укладеним договором Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5 129, 92 грн. Як вбачається з зазначеної Генеральної угоди, підписаної відповідачем, відповідно до якої сторони погодили істотні умови договору, а саме - суму кредиту, розмір процентів за користування кредитом (0,833% на місяць), строк кредитування, відповідальність за порушення зобов`язань, порядок погашення заборгованості та інше (а.с. 5-5 зворот). Таким чином, посилання суду першої інстанції на зразкову справу та відсутність підстав вважати, що суттєві умови не були узгоджені сторонами в цій справі є помилковими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у повному обсязі через недоведеність погодження сторонами умов договору кредитування не відповідає діючому цивільному законодавству та матеріалам справи.

Щодо вимог позивача відносно стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 6 436,06 грн., апеляційний суд звертає увагу на наступне.

П.2.8. Генеральної угоди передбачено, що у разі порушення Позичальником зобов`язання з погашення кредиту Позичальник сплачує Банку пеню, у розмірі, передбаченому Умовами та правилами за кожен день прострочення, проте як було встановлено судом першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б вказували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Таким чином, в матеріалах справи не містять жодних інших належних та допустимих доказів погодження між сторонами умов кредитування, в частині сплати пені у разі прострочення зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки розмірі стягнення пені не було погоджено між сторонами апеляційний суд відмовляє у задоволенні позовних вимог частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за пенею у розмірі 6436,06 грн.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТ БАНК» - Крилової Олени Юріївни - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса:01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.12.2014 року у розмірі 6 793,36 грн., яка складається з наступного: 4234,39 грн. - заборгованість за кредитом; 1683,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 875,40 грн. - штраф.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за подачу позовної заяви, пропорційна задоволених вимог у розмірі 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за подачу апеляційної скарги, пропорційна задоволених вимог у розмірі 1 469(одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

13.05.2020 року м. Одеса