Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, третя ососба: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про зобов`язання видати ордер на жиле приміщення у гуртожитку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, третя ососба: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про зобов`язання видати ордер на жиле приміщення у гуртожитку, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати пункт 3 розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19- вересня 2019 року № 767 «Про видачу ордерів на житлову площу мешканцям гуртожитку на АДРЕСА_1 , та зобов`язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати ордер на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 вересня 2019 року № 767 «Про видачу ордерів на житлову площу мешканцям гуртожитку на АДРЕСА_1 , позивачу відмовлено у видачі ордера на право зайняття кімнати. Вважає таке рішення не обґрунтованим, прийнятим з порушенням вимог законодавства та таким, що грубо порушує мої житлові права, а відтак підлягає скасуванню з подальшим відновлення порушених прав на житло з наступних підстав.

Вселення позивача до кімнати АДРЕСА_1 відбулось на підставі Розпорядження АТЗТ «Будінвестсервіс» № 138/349 від 05.03.1996 року. Реєстрація місця проживання у гуртожитку на АДРЕСА_1 була проведена 10.03.2006 року Дніпровським РУ ГУМВС України у м. Києві. На обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов перебуває з 03.04.2000 у категорії обліку: колишні працівники міліції з правом першочергового забезпечення житлом.

Кімната АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання позивача, яким він користується з 1996 року. Іншого житла на праві власності чи користування у мене не має.

За таких обставин, враховуючи відсутність у позивача будь-якого іншого житла, невикористання права на безоплатну приватизацію, вселення і користування кімнатою у гуртожитку на умовах договору найму тривалий час (понад 20 років), наявність реєстрації місця проживання, а також перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, дають підстави стверджувати, що на позивача розповсюджується сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Таким чином, порушене право на житло підлягає відновленню шляхом видачі ордеру на право зайняття кімнати № 29 жилою площею 19,40 кв.м, на АДРЕСА_1 , а пункт 4 розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 вересня 2019 № 767 скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року, закрито підготовче провадження у даній справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового розгляду подав заяву про розгляд справи без його участі, та в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у змісті позовної заяви.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомили.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Стаття 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Водночас згідно з положеннями статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями Житлового кодексу УРСР регулюється надання в користування житлових приміщень.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_1 вселився до кімнати АДРЕСА_1 , на підставі Розпорядження АТЗТ «Будінвестсервіс» № 138/349 від 05.03.1996 року.

Реєстрація місця проживання позивача у гуртожитку на АДРЕСА_1 була проведена 10.03.2006 року Дніпровським РУ ГУМВС України у м. Києві.

Згідно довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 24 вересня 2019 року № 429, позивач перебуває на квартирному обліку, як особа, що потребує поліпшення житлових умов з 03.04.2000 року у категорії обліку: колишні працівники міліції з правом першочергового забезпечення житлом. (облікова справа № 23057А).

У відповідності до Наказу Мінрегіонбуд та Житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84 «Про затвердження положення про гуртожиток» «Вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР. з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Після вселення до кімнати АДРЕСА_1 між обслуговуючою організацію ЗАТ «Жилкомунсервіс» та Позивачем, ОСОБА_1 , було заключено договір найму жилого приміщення від 12.04.2010 № 21/10.

На підставі вказаного договору позивачем сплачувались кошти за проживання та споживання комунальних послуг, що підтверджується копіями квитанцій та рахунків долучених до матеріалів справи.

Крім того, відповідно довідки ПАТ «Жилкомунсервіс» від 18 грудня 2019 року № 98, позивач ОСОБА_1 проживає у кімнаті АДРЕСА_1 з 1996 року та заборгованості за прибудинкову територію та комунальні послуги станом на 01 грудня 2019 року не має.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.08.2017 № 934 до комунальної власності територіальної громади міста Києва прийнято гуртожиток на АДРЕСА_1 та віднесено його до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно пункту 1 рішення Київської міської ради від 24 травня 2012 року № 596/7933 "Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва", залишено гуртожитки, що є об`єктами комунальної власності територіальної громади міста Києва, зазначені у додатку до цього рішення, у статусі "гуртожиток" та дозволено приватизацію їх жилих приміщень.

Відповідно до пункту 3 цього рішення, районним в місті Києві державним адміністраціям делеговано право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках мешканцям, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

Питання надання ордерів на займані мешканцями гуртожитків жилі приміщення районні в місті Києві державні адміністрації розглядають попередньо на громадських комісіях з житлових питань за участю представників гуртожитків.

За таких обставин, відповідно до вищевказаних вимог чинного законодавства для отримання ордеру на право зайняття жилого приміщення у гуртожитку необхідно забезпечити три умови: вселення і тривале проживання у гуртожитку (більше п`яти років); наявність реєстрації місця проживання; перебування на обліку поліпшення житлових умов.

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 вересня 2019 року № 767 «Про видачу ордерів на житлову площу мешканцям гуртожитку на АДРЕСА_1 , позивачу відмовлено у видачі ордера на право зайняття кімнати.

У пункті 3 зазначеного Розпорядження зазначено: «Відмовити у видачі ордеру ОСОБА_1 на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують його право на поселення в зазначену кімнату і реєстрації місця проживання в гуртожитку з 10 березня 2006 року та на якого не поширюється дія Закону України «Про реалізацію житлових прав мешканців гуртожитків».

У відповідності до ст. 128 ЖК України «жила площа у гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.»

Відповідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією (а при її відсутності-відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права і обов`язки наймодавця.

Відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК УРСР, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до ст. 4 ЖК УРСР, що є спеціальним законом по відношенню до ЦК України, який регулює житлові відносини, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд, який включає: державний житловий фонд - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі; громадський житловий фонд - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям; фонд житлово-будівельних кооперативів; приватний житловий фонд - жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності.

З державного чи громадського житлового фонду громадянам можуть надаватися жилі приміщення як на загальних умовах (тим, що потребують поліпшення житлових умов), так і у якості службового житла - глава 1 розділу ІІІ ЖК УРСР "Надання жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов`язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності, а також сприяння розширенню житлового будівництва, подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, та субсидій для будівництва чи придбання житла; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті; сприяння створенню об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

На звернення позивача Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було відмовлено у видачі ордеру на спірне житлове приміщення у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують його право на поселення в зазначену кімнату і реєстрації місця проживання в гуртожитку з 10 березня 2006 року та на якого не поширюється дія Закону України «Про реалізацію житлових прав мешканців гуртожитків».

В свою чергу позивач надав суду достатньо доказів того, що останній на законних підставах постійно користується спірним жилим приміщенням з 1996 року, крім того 12 квітня 2010 року позивач уклав договір про найм (оренди) житлового приміщення, а саме кімнати АДРЕСА_1 з ЗАТ «Жилкомунсервіс», здійснює своєчасно оплату за житлово-комунальні послуги та прибудинкову територію.

За вищевикладених обставин суд вважає, що позивач вселилася та проживає у спірній кімнаті АДРЕСА_1 та займає її на відповідних законних підставах, у зв`язку з чим позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні щодо визнання незаконним та скасування пункт 3 розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19- вересня 2019 року № 767 «Про видачу ордерів на житлову площу мешканцям гуртожитку на АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача, Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію видати ордер позивачу на кімнату АДРЕСА_1 .

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, третя ососба: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про зобов`язання видати ордер на жиле приміщення у гуртожитку.

Керуючись ст. 19, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 310, 814 ЦК України, ст. ст. 1, 9, 58, 61, 128-129 ЖК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, третя ососба: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про зобов`язання видати ордер на жиле приміщення у гуртожитку - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 3 розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 вересня 2019 року № 767 «Про видачу ордерів на житлову площу мешканцям гуртожитку на АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_1 ордер на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2020 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація (місце знаходження: 02094, м. Київ, бул. Праці, 1/1, ).

Третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (місце знаходження: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, ).

Суддя: