Справа № 461/5331/19 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/299/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2019 року в складі судді Мисько Х.М. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

встановила:

У липні 2019 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

23.10.2019 ОСОБА_3 подала клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Клопотання обґрунтовувала тим, що проведення будівельно-технічної експертизи має суттєве значення для правильного вирішення даного спору, потребує спеціальних знань у дослідженні об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій, відповідних документів та можливості і безпеки експлуатації гаража.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, однак, просив у разі задоволення такого, поставити експерту такі запитання: чи було здійснено нове будівництво по АДРЕСА_1 ; чи відповідає затвердженому проектній документації проведення реконструкції квартири АДРЕСА_2 ; чи порушуються права відповідача при проведенні реконструкції квартири.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2019 року клопотання ОСОБА_3 задоволено.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи можлива та безпечна в існуючому вигляді експлуатація гаража, що безпосередньо примикає до несучої стіни житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 ?

АДРЕСА_4 .Чи дотримані при такому співіснуванні цих об`єктів нерухомості та зберіганні автомобіля, необхідні санітарні, протипожежні та будівельно - технічні норми, в тому числі вимоги нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва?

3.Яка причина постійного затоплення з боку гаража несучої стіни в квартирі?

4.Чи придатний гараж до експлуатаці?

Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено експертам Товариства з обмеженою відповідністю «Гал-Світ» (м. Львів, вул. Чайковського, 8/7).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

В розпорядження експертів направлено цивільну справу №461/5331/19, провадження №2/461/1219/19.

Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_3 .

Ухвалу суду оскаржила відповідачка ОСОБА_2 , вважає необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що призначаючи у даній справі експертизу суд першої інстанції не зазначив, які саме матеріали мають бути досліджені експертами.

На думку апелянта, суд не надав належну мотивацію відмови у включенні відповідних запитань для експерта, поданих стороною відповідача.

Покликаючись на положення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень зазначає, що оскаржувана ухвала не містить обов`язкових вимог щодо змісту ухвал для проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Зазначає про сумніви щодо неупередженості та можливості проведення відповідної експертизи у ТзОВ «Гал-Світ», зокрема, стороною відповідача пропонувалося проведення експертизи ЛНДІСЕ, однак експертиза призначена для виконання ТзОВ «Гал-Світ», основною діяльністю якої є оцінка нерухомості.

Звертає увагу на те, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місцезнаходження ТзОВ «Гал-Світ» є проспект Червоної Калини, 53 у м. Львові, однак в ухвалі зазначено місце проведення експертизи м. Львів, вул. Чайковського, 8/7.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2019 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

У додаткових поясненнях, які надійшли на адресу апеляційного суду 13.03.2020, адвокат відповідачки ОСОБА_5 зазначає, що проведення експертизи є протиправним та недоцільним, оскільки об`єкт, відносно якого буде проведена експертиза, є самочинним будівництвом, а не об`єктом нерухомого майна, відносно якого може проводитися судова експертиза. Зокрема, покликається на невідповідність, на його думку, вимогам закону реконструкції квартири АДРЕСА_2 .

04.05.2020 на адресу апеляційного суду надійшов відзив позивачки ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, у якому покликаючись на відповідне обґрунтування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 на підтримку доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Слідуючи принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що у провадженні Галицького районного суду м.Львова з серпня 2017 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позивачка просить стягнути з відповідачки кошти на відшкодування матеріальної шкоди, яка за словами позивачки, завдана затопленням стіни її квартири через стікання опадів з даху гаража відповідачки.

У жовтні 2019 року стороною позивача подано клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 80-81).

Представник відповідачки заперечував проти задоволення клопотання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи суд першої інстанції виходив з необхідності призначення у справі такого виду експертизи, на вирішення якої поставив запропоновані позивачкою питання.

При цьому, суд не включив запропоновані стороною відповідачки питання на вирішення експертам, оскільки такі виходять за межі предмету доказування у справі.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Підстави обов`язкового призначення судом експертизи визначені статтею 105 ЦПК України.

При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Таким чином, враховуючи норму статті про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

З врахуванням наведених вище вимог закону та характеру спірних правовідносин, висновок місцевого суду про те, що предмет спору та позовні вимоги свідчать про необхідність призначення експертизи та потребують спеціальних знань у відповідній сфері, є обгрунтованим.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги зводяться, зокрема до незгоди із визначеною судом першої інстанції експертною установою та питаннями, які поставлені на вирішення експерту.

Згідно із ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Таким чином, суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно лише в тому випадку, якщо сторони не досягли згоди щодо цього питання. При цьому, факт заперечення однією зі сторін щодо проведення експертизи установою/експертом, заявленою іншою стороною, є визначальним. В такому випадку суд, дотримуючись балансу між інтересами сторін, враховуючи складність справи, особливості предмета спору, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями (ст. 11 ЦПК України) визначає відповідного суб`єкта проведення експертизи самостійно. Суд, ухвалюючи відповідне рішення з процесуального питання чи по суті повинен дотримуватися положень та принципів діючого процесуального законодавства.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на забезпечення судом доказів, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одними з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

При цьому у ст. 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до положень ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника, підстави заяви (клопотання, заперечення), перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення), інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання про призначення експертизи позивачка ОСОБА_3 подала у судове засідання, яке було призначене на 13.11.2019, представник відповідача у таке не прибув та подав клопотання про перенесення засідання (а.с. 50, 58).

Наступне судове засідання відбулося 11.12.2019, на такому були присутні представники сторін, зокрема представник відповідачки ОСОБА_5 , на обговорення судом ставилось питання про призначення експертизи за клопотанням позивачки і власне таке стало підставою для відкладення розгляду справи з метою ознайомлення представника відповідачки з клопотанням (а.с. 72).

В подальшому, стороною відповідача було подано відзив на позовну заяву, до якого долучені копії відповідних документів та свій висновок експерта № 15/06-19я від 01.07.2019 (а.с. 76-99).

Таким чином, жодних клопотань чи заперечень з приводу вибору експертної установи позивачкою чи запропонованих нею питань для вирішення експерту, сторона відповідача не подавала, представник відповідачки заперечував вцілому щодо призначення експертизи (а.с. 103).

Незважаючи на те, що суд першої інстанції належним чином свого рішення в контексті вибору експертної установи для проведення судової експертизи у даній справі не мотивував, при цьому заслухав з цього приводу інших учасників справи, колегія суддів погоджується з висновком суду в цій частині, оскільки суд надав перевагу експертній установі, запропонованій стороною позивача, при цьому будь яких доказів того, що сторони не досягли згоди щодо цього питання, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, сторони фактично мали можливість узгодити експертну установу в якій може бути проведена експертиза, оскільки з часу подання клопотання і до часу постановлення оскаржуваної ухвали пройшло понад півтора місяця.

Це ж стосується і питань, які поставлені судом на вирішення експерту.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що питання, які пропонувалися стороною відповідача для включення у перелік питань для вирішення експерту, не входять до предмету доказування у даній справі.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Крім того, пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (з послідуючими змінами) роз`яснено, що відповідно до Закону України від 25 лютого 1994 року «Про судову експертизу» судово-експертна діяльність в Україні здійснюється державними спеціалізованими установами та відомчими службами, до яких належать: науково-дослідні та інші установи судових експертиз Міністерства юстиції України і Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України.

Судово-експертна діяльність також може здійснюватися на підприємницьких засадах на підставі спеціального дозволу (ліцензії), а також громадянами за разовими договорами. Видача ліцензій та атестація судових експертів з числа працівників підприємницьких структур та громадян здійснюється Міністерством юстиції України або Міністерством охорони здоров`я України відповідно до їх повноважень.

У випадках, коли проведення експертизи доручається працівникові підприємницької структури, яка має ліцензію на здійснення судово-експертної діяльності, суд повинен перевірити, чи є у спеціаліста свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта за відповідною спеціальністю.

Разом з цим, проведення експертизи не доручено конкретному експерту Товариства з обмеженою відповідністю «Гал-Світ», а товариству.

В свою чергу, згідно безкоштовного пошуку відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Гал-Світ» є юридичною особою, яка крім основної діяльності пов`язаної із агентством нерухомості, займається діяльністю у сфері права та іншою професійною, науковою та технічною діяльністю, зокрема проводить будівельно-технічні експертизи (КВЕД 69.10 та КВЕД 74.90).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що місцезнаходження ТзОВ «Гал-Світ» є проспект Червоної Калини, 53 у м. Львові, однак в ухвалі зазначено місце проведення експертизи м. Львів, вул. Чайковського, 8/7, колегія суддів звертає увагу на те, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку (ст. 93 ЦК України).

При цьому, місцезнаходженням юридичної особи може бути місцезнаходження осіб, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 92 ЦК України юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Колегія суддів погоджується із спростуванням позивачкою доводів апеляційної скарги в частині того, що призначаючи у даній справі експертизу, суд першої інстанції не зазначив, які саме матеріали мають бути досліджені експертами, оскільки дійсно судова будівельно-технічна експертиза полягає у дослідженні об`єктів нерухомого майна, а не матеріалів справи, при цьому надсилання такої є необхідним для вивчення обставин.

Поряд з цим, поставлені судом на вирішення експерту питання відповідають Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, в контексті завдань такої.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 29 липня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Н.П. Крайник

Н.О. Шеремета