Дата документу 12.05.2020
Справа № 183/6745/19
Провадження № 2/937/949/20
12 травня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Горбачової Ю.В.
з секретарем с/з Мазуріною О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна,
На адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю надійшла позовна військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь в/ч НОМЕР_1 кошти в сумі 4061,50 грн., в якості відшкодування майнової шкоди та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.11.2016 року № 256, кулеметника 1 парашутнодесантного взводу 8 парашутно десантної роти 3 парашутно десантного батальйону, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який прибув із Якимівського РВК Запорізької області, з 12 листопада 2016 року було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, в тому числі і речове. Під час проходження служби у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» зі змінами солдат ОСОБА_1 згідно роздавальних відомостей №1320 від 12.12.2016 року, №91 від 31.01.2017 року, №1181 від 09.11.2016 року забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2018 року №25, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06 лютого 2018 року №13-РС у відповідності до пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-1V у запас за підпунктом «г» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) з 20 лютого 2018 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Якимівського РВК Запорізької області. На час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття усіх видів забезпечення за ОСОБА_1 згідно довідки - розрахунку №138 та книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 утворилася заборгованість за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу в сумі 4061,50 (чотири тисячі шістдесят одна) гривня 50 коп. Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 було направлено листа за вих. №255/5 від 11.02.2019 року з проханням відшкодувати майнову шкоду за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, у добровільному порядку, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 за вказаними реквізитами, однак згідно довідки №1344 вказана сума заборгованості залишається не відшкодованою, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, а саме за останнім відомим місцем його реєстрації та через оголошення на офіційному сайті Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Про причини своєї неявки в суд відповідач не повідомив. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили.
Через неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.11.2016 року № 256, кулеметника 1 парашутнодесантного взводу 8 парашутно десантної роти 3 парашутно десантного батальйону, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який прибув із Якимівського РВК Запорізької області, 3 12 листопада 2016 року було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, в тому числі і речове (а.с.6).
Положенням абзацу 2 п.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.
Під час проходження служби у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» зі змінами солдат ОСОБА_1 згідно роздавальних відомостей №1320 від 12.12.2016 року, №91 від 31.01.2017 року, №1181 від 09.11.2016 року забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів (а.с.7-14).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2018 року №25, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06 лютого 2018 року №13-РС у відповідності до пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-1V у запас за підпунктом «г» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) з 20 лютого 2018 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Якимівського РВК Запорізької області (а.с.15).
Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 року, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
На час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття усіх видів забезпечення за ОСОБА_1 , згідно довідки - розрахунку №138 та книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 утворилася заборгованість за речове майно, строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, в сумі 4061,50 (чотири тисячі шістдесят одна) гривня 50 коп.(а.с.16-18).
Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 було направлено листа за вих. №255/5 від 11.02.2019 року про необхідність відшкодувати майнову шкоду за речове майно, строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, у добровільному порядку, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 за вказаними реквізитами, однак згідно довідки №1344 вказана сума заборгованості залишається не відшкодованою (а.с.19-20).
Ст.1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, зважаючи на ті обставини, що відповідач звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не відшкодував кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу, в сумі 4061,50 (чотири тисячі шістдесят одна) гривня 50 коп., зазначена шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 921,00 грн.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі Закон № 540-ІХ).
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 128, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, суд
Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , кошти в сумі 4061 (чотири тисячі шістдесят одної) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом України.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
СУДДЯ: Ю.В. Горбачова