Справа № 559/2800/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

при секретарі Крушняк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ),

до ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 ),

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В даному будинку зареєстрований також відповідач по справі- ОСОБА_2 , який за вказаною адресою не проживає, так як з листопада 2013 по серпень 2016 року знаходився у місцях позбавлення волі, а після звільнення став проживати у м. Рівне. Відповідач за місцем реєстрації не з"являється, фактичне місце його проживання не відоме. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, а його реєстрація у вказаному будинку позбавляє позивача можливості розпорядися майном на власний розсуд та впливає на оплату комунальних послуг.

У судове засідання позивач не з`явився, попередньо подавши до суду заяву, де просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторона вважає достатніми для обґрунтування позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4-5).

В даному будинку зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою, виданою центром надання адміністративних послуг Дубенської міської ради (а.с.6)

Факт відсутності відповідача у спірному житлі підтверджується актом про не проживання, виданого КП ЦЖЕО "Житловик" (а.с.7-8).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Об`єкт права власності (спірний будинок) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що спірне житло не є власністю відповідача ОСОБА_2 та належить вцілому позивачу по справі - ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що понад установлений законом строк відповідач ОСОБА_2 в спірному житлі не проживає за даною адресою, особистих речей у будинку не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладали, участі у витратах по утриманню житла не приймають, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не зверталися.

Тому, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386, 391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання- задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину Розділ XII доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020.

Суддя: