Справа № 700/358/20
Провадження №4-с/700/4/20
УХВАЛА

"06" травня 2020 р. смт.Лисянка

Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Яценко Г.М., розглянувши матеріали цивільної справи №700/358/20 (провадження № 4-с/700/4/20) за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення арешту на грошові кошти, які надходять як виплата від Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області.

УСТАНОВИВ:

05.05.2020 року на адресу Лисянського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення арешту на грошові кошти, які надходять як виплата від Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області.

Перевіривши дотримання скаржником вимог ЦПК України, суд дійшов висновку, що скарга не може бути призначена до судового розгляду виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Цивільним процесуальни кодексом України прямо не встановлено вимог до форми та змісту скарги на дії державного виконавця, тому суд, застосовуючи положення статті 10 ЦПК України, вважає за необхідне застосувати загальні положення ЦПК України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішення.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, разом зі скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотання про звільнення від сплати судового збору. Вимоги мотивовані тим, що він є пенсіонером, має похилий вік, незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим не має змоги працювати. Крім того, із 2018 року постановою Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси звернено стягнення на всі його доходи у розмірі 50 %, а з лютого 2020 року накладено арешт на всі його рахунки.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Скаржником на підтвердження факту неможливості сплати судового збору при поданні скарги до суду надано довідку Пенсійного фонду України щодо отримання пенсії за віком за вересень-лютий 2019 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постанову про арешт коштів боржника. Проте не надано будь-яких відомостей про відсутність інших доходів та доказів незадовільного майнового стану.

Майновий стан фізичної особи не є сталою категорією, може змінюватись з часом, а тому при кожному зверненні до суду із позовом чи скаргою, заявник повинен підтверджувати свій незадовільний майновий стан, що є правовою підставою для звільнення від сплати судового збору, його зменшення, відстрочення чи розстрочення його оплати.

Наведене свідчить про відсутність належних доказів про наявність обставин, які б давали підстави для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд зазначає, що у пункті 59 та 60 рішення "Креуз проти Польщі" Європейський Суд зазначив, що право на справедливий суд не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах; а вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі. На підставі ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З прохальної частини скарги вбачаються вимоги немайнового характеру, тому скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та додати до позовної заяви документ, що підтверджує його сплату.

Як вже зазначалося відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Крім того, ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду у письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Зі скарги ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вбачається, що вона не має підпису скаржника, або ж його представника, про що складено акт Лисянського районного суду Черкаської області від 05.05.2020 року.

Як передбачено ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, у якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача, і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга подана з порушенням вимог законодавства та підлягає залишенню без руху, скаржнику необхідно надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 175,177,185, 477 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення арешту на грошові кошти, які надходять як виплата від Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк скаргу вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Яценко