Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/524/20

номер провадження 2/695/868/20

19 травня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря - Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , який навчається в Соціальній Академії Наук міста Варшава Республіка Польща на платній основі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги.

Оскільки син сторін по справі досяг повноліття, аліменти із відповідача у примусовому порядку на його утримання не стягуються, а відповідач добровільно фінансової допомоги на утримання свого сина не надає, хоча останній потребує допомоги, так як продовжує навчання, проживає в іншій країні та не має змоги забезпечувати себе самостійно.

Відповідач матеріально нічим не допомагає, хоча, як наполягає позивач по справі, має постійний, стабільний, достойний заробіток. Коштів позивача критично не вистачає на належне утримання свого повнолітнього сина, а тому позивач звернулася до суду із відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання із відповідача у примусовому порядку у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів.

Окрім того позивач наполягає, що з відповідача ОСОБА_2 на її користь необхідно стягти й додаткові витрати, а саме половину суми витрат оплати за навчання сина ОСОБА_3 та проживання в студентському гуртожитку, а також оплати проїздного квитка та підготовки документів до вступу до навчального закладу, що разом складає 55 000 грн.

Вказані вимоги позивача мотивовані тим, що при від"їзді їх сина на навчання за кордон сторони по справі дали спільне забов"язання, виклавши його в спільній заяві, 11.06.2019 посвідченої приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Співак М.А.. Відповідно вказаної заяви, батьки взяли на себе забов"язання відносно матеріального забезпечення навчання та поїздки їх сина за кордон, гарантували відшкодування будь яких витрат (включаючи транспортні витрати, проживання, харчування, медичне обслуговування та інші), пов"язаних з його перебуванням за кордоном і наступним поверненням на Україну.

Крім того, відповідач по справі - батько дитини, ОСОБА_2 підписав спонсорський лист, згідно якого гарантував оплату взагалі усіх витрат, пов"язаних з перебуванням сина на території Республіка Польща в період з 20 серпня 2019 року по 20 серпня 2020 року. Вказаний Спонсорський лист був засвідчений також нотаріально 11.06.2019 Співак М.А. приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу.

Однак свої зобов`язання відповідач не виконує, зазначену допомогу не надає.

За таких обставин, окрім аліментів на утримання повнолітнього сина, позивач просить суд, посилаючись на норми ст., ст. 185, 199 та 200 СК України стягнути із відповідача, в порядку саме стягнення додаткових витрат на дитину, половину понесених витрат на оплату навчання, проживання в студентському гуртожитку, проїзду в громадському транспорті та підготовки документів про вступ в учбовий заклад , які разом складають 55000 грн..

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 10.03.2020 року.

Відповідач по справі надав до суду відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що останній позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення із нього аліментів на утримання його повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів до закінчення останнім навчання у навчальному закладі м. Варшава. Разом із тим відповідач наполягав, що розмір його доходів недостатній для покриття додаткових витрат на навчання свого сина, що стверджував довідкою про доходи від 20.03.2020 року за №9, окрім того зазначив, що норми ст.. 185 СК України, на які посилається позивач не охоплюють такі особливі обставини як навчання в університеті, а тому наполягав, що аліменти і є тими самими коштами, які стягуються для покриття витрат на навчання дитини та вказані витрати не можуть додатково стягуватися у вигляді додаткових витрат.

Позивач надала до суду відповідь на відзив, відповідно до якої на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі та зазначала, що відповідач узяв на себе зобов`язання відносно матеріального забезпечення навчання та поїздки сина за кордон, гарантував відшкодування будь-яких витрат пов`язаних з його перебуванням за кордоном, що стверджується відповідними листами від 11.06.2019 року та 20.08.2019 року, які посвідчені приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Співак М.А.. А тому відповідач узяв на себе добровільно такі зобов`язання та не виконав їх.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 26.08.2005 року) ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи, зокрема підтвердження 498-2019 про зарахування іноземця на навчання, вбачається, що ОСОБА_3 зарахований на навчання з 01.10.2019 року по 30.09.2022 року до навчального закладу Соціальної академії наук Філії у Варшаві на стаціонарне навчання.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином відповідача по справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 досяг повноліття, у даний час навчається та потребує матеріальної допомоги на час навчання.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно із ст. ст. 181, 182, 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

З врахуванням обставин справи, положень чинного законодавства, котрі регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, матеріального становища самого відповідача, який фізично здоровий, враховуючи, що повнолітній син продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, так як навчається, несе витрати на проживання, також потребує коштів на придбання необхідних канцелярських товарів, продуктів харчування, предметів першого вжитку, одягу та взуття, з врахуванням принципу законності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до закінчення сином сторін по справі терміну навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. У разі припинення навчання у навчальному закладі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України, право на його утримання припиняється.

За таких обставин, враховуючи наведені вище норми ст., ст., 183, 199, 200 СК України, а також визнання відповідачем свого обов`язку щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та норми ст. 82 та ст. 206 ЦПК України, суд вважає вказані доводи позивача в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, доведеними та задовольняє їх.

Позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 55000 грн. як додаткові витрати на дитину, посилаючись на норми саме ст. 185 СК України.

Разом із тим виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, зокрема необхідністю у розвитку дитини за наявності у неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу).

Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України не застосовуються.

Суд звертає увагу, що вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені ст. 185 СК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання.

Саме такий правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц, який на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при розгляді даної справи.

Так із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду із даними позовними вимогами 06.03.2020 року, тобто після повноліття сина сторін по справі.

Відповідно до змісту ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 753/19306/16-ц від 06 червня 2018 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину у виді стягнення половини витрат на навчання та проживання в гуртожитку, а також витрат на студентський квиток, виходячи з положень ст. 185 СК України, до задоволення не підлягає.

Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у межах задоволених позовних вимог.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,

ст., ст. 264, 265 ЦПК

України, ст.,ст. 199, 200 СК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи стягнення із дати подання позову, тобто з 06.03.2020 року, і до закінчення навчання, тобто до 30.09.2022 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави кошти по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп., який сплатити на рахунок: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку: UА0026001; Код класифікаціїї доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначений судовим рішенням термін оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя: Середа Л.В.