П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 травня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11 грудня 2018 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі ј частини усіх видів його заробітку до закінчення ним навчання з дня подачі позовної заяви.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.08.2002. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на 2 курсі економічного факультету (денна форма) Ужгородського національного університету, та на 4 курсі юридичного факультету заочно. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а позивач не в змозі його самостійно утримувати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, вказавши, що суд першої інстанції помилково поклав в основу рішення факт задоволення позову батька відповідача про стягнення аліментів на його утримання, та не врахував того, що питання стягнення відсотку із заробітної плати є компетенцією виконавчої служби. Крім того, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що відповідач працює суддею Мукачівського міськрайонного суду та має можливість надавати матеріальну допомогу. Просить скасувати оскаржуване рішення та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі ј частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 12.08.2018 і до досягнення 23 років.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив взяти до уваги незадовільний стан його здоров`я, який підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою; той факт, що він має на утриманні ще неповнолітню доньку та батьків похилого віку, які потребують постійного медичного лікування. Також вказав, що оплачує навчання сина шляхом передачі йому коштів для такої оплати та звернув увагу, що ОСОБА_3 навчається за місцем постійного проживання, а тому не потребує додаткових витрат для забезпечення навчання (вартість підручників, проїзд до навчального закладу та ін.). Крім того, у відповідача відсутнє будь-яке майно, а у позивача є будинок, який був побудований під час спільного проживання та залишений їй після розірвання шлюбу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаний шлюб було розірвано 28.08.2002 відділом реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №95 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.2).

Довідкою №4691/1921 від 07.12.2018, виданою відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, підтверджується, що разом з ОСОБА_1 проживає, у тому числі, ОСОБА_3 (а.с.9).

Також встановлено, що ОСОБА_3 навчається у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» на економічному факультеті, денна форма навчання, що підтверджується довідкою декана факультету №98 від 05.10.2018; термін закінчення навчання - 30.06.2021 (а.с.3).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.10.2019 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання батька, розмір яких становить половину його доходів, а тому стягнення ще й аліментів на повнолітнього сина суперечитиме приписам ч.ч.2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази про можливість відповідача утримувати повнолітнього сина на період навчання.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч. ч.1,3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції цих положень закону не врахував та фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір, що є порушенням норм закону.

Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що син сторін, він же третя особа у справі на стороні позивача - ОСОБА_3 , на день звернення позивача до суду продовжував навчання (на денній формі), не працював, у зв`язку з цим потребував матеріальної допомоги.

Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Стосовно доводів апелянта про те, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку, які потребують постійного медичного лікування, слід зазначити наступне. Посилаючись на дану обставину, відповідач, всупереч положенням ч.3 ст.12 та ст.81 ЦПК України, не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що батьки потребують допомоги і у зв`язку з такою потребою знаходяться на його утриманні, зокрема, не надав доказів, що такі не отримують пенсії, чи отримують її в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, чи що вони самі не можуть обслуговувати себе, у зв`язку із чим потребують стороннього догляду.

Крім того, постановою Закарпатського апеляційного суду від 15.04.2020 у справі № 308/9336/19 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.10.2019, на яке посилається суд першої інстанції в даній справі як на підставу для відмови у задоволенні позову - змінено в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь його батька - ОСОБА_4 - аліментів - зменшено такий розмір до 1/4 частки від всіх видів його доходу щомісячно (а.с.133-134).

Відповідач ОСОБА_2 займає посаду судді Мукачівського міськрайонного суду. Розмір суддівської винагороди встановлено Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Таким чином, у відповідача наявна реальна можливість сплачувати аліменти, що спростовує відповідні висновки суду першої інстанції.

Наявність на утриманні неповнолітньої дочки не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання та потребує такої допомоги.

Надання синові коштів на оплату навчання, про що зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги ч.1 ст.200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п.17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, колегія суддів враховує наявність у повнолітнього сина сторін потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання - форма навчання денна; враховує ту обставину, що обов`язок матеріально утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, а відтак, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розмір аліментів колегія суддів враховує стан здоров`я відповідача та сина сторін (а.с.84, 94), у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня донька від іншого шлюбу, судовим рішення на нього покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання батька, та виходячи з рівня доходу відповідача, який є суддею, та обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Апелянт спросить стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина з 12.08.2018 року, хоча у позовній заяві просила стягувати з дня подання позовної заяви.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з указаним позовом 11 грудня 2018 року (згідно з відбитком штемпеля вхідної кореспонденції суду), тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Також у позовній заяві позивач просила стягувати аліменти до закінчення навчання сина, а у апеляційній скарзі - до досягнення сином 23 років.

23 роки синові сторін виповнюється ІНФОРМАЦІЯ_2 , а термін навчання закінчується 30.06.2021, тому аліменти підлягають стягненню до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 258, 265, п.2 ч. 1, ч.1 ст. 369, ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчатися, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 грудня 2018 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 травня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді