Справа № 206/1167/20
Провадження № 2/206/558/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

З урахуванням уточненої позовної заяви, позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з 23.08.2003 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У березні 2019 року позивач пішла від відповідача та стала мешкати разом із донькою у квартирі батьків. Дитина зареєстрована за місцем проживання батька, але постійно мешкає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, однак позивач такий рівень одна забезпечити не може. Відповідач фізично здорова працездатна людина, інших осіб на утриманні не має, він працює без офіційного оформлення, має дохід і зможе сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. В зв`язку із чим, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви до суду 17.03.2020 та до повноліття дитини.

Позивач, у судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, надіслав на електрону пошту суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти задоволення не заперечував.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

17.03.2020 позивачем подано позовну заяву (а.с. 1-9).

19.03.2020 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху (а.с. 12).

30.03.2020 позивачем, на виконання ухвали судді від 19.03.2020, подано до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 17-27).

16.04.2020 у справі відкрито провадження (а.с. 29).

14.05.2020 на електрону адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, згідно якої відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 32-33).

15.05.2020 позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, згідно якої позивач позовні підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 35).

Під час розгляду справи судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

15.05.2020 складено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З 23.08.2003 сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 23.08.2003, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 295, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с. 4, 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками дитини зазначено позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.07.2007 серії НОМЕР_2 , виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5, 24).

Відповідно до копії довідки від 23.03.2020, виданої головою територіальної ради органу самоорганізації населення ж.м. Чаплі, з березня 2019 року по поточний час ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживає та перебуває за місцем реєстрації та проживання матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Згідно копії квитанцій, на рахунок позивача ОСОБА_1 25.03.2020, 06.04.2020 та 02.05.2020 здійснювались платежі аліментів у розмірі 1208,03 грн., 1409,04 грн. та 2014,05 грн. (а.с. 34).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.59, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Окрім того, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.0.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня складає 2218 гривень.

Також, відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 206 ЦПК України наголошують на тому, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми права, з огляду на визнання відповідачем позову, з метою захисту прав дитини, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, з метою створення необхідних умову для всебічного і гармонійного розвитку дитини, суд вважає можливим призначити стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180-184 СК України, ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 12, 13, 89 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення здійснювати з 17.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19.05.2020.

Головуючий суддя: К.С. Маштак