Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/663/20
Провадження №: 2/332/692/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.,

за участі:

секретарів судового засідання Безбородько І.О., Хіміч С.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначено, що з 20.05.2008 позивач проживає у кімнаті барачного типу за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана кімната була передана у користування її матері ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , яка була наймачем вказаного житла. Цей факт підтверджується довідкою КП «ВРЕЖО-4» Запорізької міської ради, працівником якого була ОСОБА_3 . Після смерті матері відповідач отримала лист-попередження від МКП «Основаніє» з вимогою надання правовстановлюючого документа на право користування спірним житлом. Позивач зазначила, що від дня смерті матері вона постійно проживала у спірному житлі, оплачувала комунальні послуги, зробила ремонт, замінила вікно, вхідні двері. Крім того, вона є одинокою матір`ю. ОСОБА_1 вважає, що на законних підставах вселилась до житла, оскільки власником житла не пред`являлись вимоги щодо її виселення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 61, 63 ЖК України, позивач просила суд визнати з нею право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та просила суд їх задовольнити, мотивуючи тим, що на законних підставах вона вселилась до спірного житла та там проживає.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що ордер на вселення до спірного житла ні вона, ні її матір не отримували. Кімната була надана у користування її матері після смерті наймача ОСОБА_5 . Після смерті матері житлова кімната ніким не займана, в ній крім позивача та її дитини ніхто не проживає, тому доводи відповідача про те, що кімната є вільною, не відповідає дійсним обставинам справи. Фактично позивач проживає у кімнаті 12, а у деяких документах є плутанина із нумерацією кімнат, невірно зазначено номер кімнати як «11». Крім того, відповідач не звертався до неї із позовом про виселення, а реєстрація місця проживання позивача за вказаною адресою є необхідною умовою для отримання соціальної допомоги як одинокій матері та у зв`язку із відпусткою по догляду за дитиною. Крім того, за проживання без реєстрації встановлена адміністративна відповідальність. З приводу доводів відповідача щодо неможливості реєстрації у спірному житлі через його ветхість позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 було зроблено нову реєстрацію мешканки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку із наданням житлової площі.

Представник відповідача Запорізької міської ради, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнавала у повному обсязі та пояснила, що спірне житло належить Запорізькій міській раді. Ордер на кімнату АДРЕСА_3 ОСОБА_3 та її дітям не видавався, договір найму з вказаними особами не укладався. Останні самовільно вселились до вищевказаної кімнати, без дозволу власника будинку. Крім того, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що на думку представника позивача, ставить під сумнів факт її проживання та потреби позивача у спірному житлі. Крім того, рішенням виконавчого комітету від 08.09.1988 № 313 будинок АДРЕСА_5 є ветхим, повторне заселення до якого заборонено.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, повідомлена про дату, час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку (а.с. 67), представника до суду не направила, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно зіст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За приписами ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК Української РСР) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСРкористування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється за договором найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення.

Під час розгляду справи встановлено, що будинок АДРЕСА_5 перебуває у комунальній власності Запорізької міської ради.

Згідно з копією листа КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання-4» від 07.05.2009 № 374/0369 у 2008 році після смерті ОСОБА_4 на житловій площі за адресою: АДРЕСА_6 проживали невідомі особи без місця проживання та реєстрації. З метою попередження крадіжок (батарей, електролічильника та інш.) вказану квартиру передано під охорону (без реєстрації) ОСОБА_3 , яка працювала у КП «ПРЕЖО-4» (а.с. 8).

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконавчим комітетом Верхньосірогоської сільської ради Нижньосірогоського району Херсонської області 06.06.2012 зроблено актовий запис № 10 (а.с. 16).

Зі змісту вказаної вище довідки від 07.05.2009 № 374/0369 випливає, що жиле приміщення не надавалось ОСОБА_3 для проживання, а зазначено лише про передання кімнати їй під охорону, як працівнику підприємства, з метою збереження майна.

Отже, доводи позивача про те, що кімната було передана її матері у користування для проживання не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, судом встановлено та підтверджується доводами позивача, що ордер на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ні позивачу, ні її померлій матері ОСОБА_3 не видавався, договір найму жилого приміщення укладений не був.

Інших документів (рішення виконавчого комітету міської ради та інш.), які можуть бути підставою для використання спірного житлового приміщення, позивачем суду також не надано.

Копії рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг (а.с. 11-15) та інші документи щодо проведення ремонтних робіт у спірному житлі (а.с. 18-22, 23-26), надані позивачем не можуть свідчити про наявність правових підстав для вселення та зайняття жилого приміщення позивачем або ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом під час розгляду справи було відмовлено у задоволені клопотання позивача про допит у якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на підтвердження факту проживання у спірному житлі, оскільки факт зайняття позивачем спірної кімнати за адресою: АДРЕСА_5 учасниками процесу не оспорюється, а предметом спору у цій справі є законність підстав зайняття вказаного приміщення, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв`язку із тим, що під час судового розгляду позивачем не було доведено законність підстав зайняття спірного житлового приміщення та проживання в ньому, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволені позову, судовий збір, сплачений позивачем при звернені до суду, не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 14.05.2020.

Повне судове рішення складено 22.05.2020.

Суддя О.Л.Шалпегіна