Справа № 215/6138/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Науменко Я.О., за участю секретаря Махоні Н.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року позивач подав до суду позов, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору б/н від 25.08.2010 отримала кредит у розмірі 8850 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не повернула своєчасно Банку грошові кошти за отриманим кредитом, у зв`язку з чим станом на 25.09.2019 виникла заборгованість у розмірі 25985 грн. 72 коп., в тому числі: 12363 грн. 90 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5442 грн. 04 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5642 грн. 48 коп. - пені за прострочене зобов`язання; 737 грн. 98 коп. - пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1209 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також сплачені при подачі позову судові витрати на суму 1921 грн. судового збору.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. При цьому зазначає, що в анкеті-заяві, підписаною ОСОБА_1 не вказано кредитного ліміту по платіжній картці та не зазначено підстави та умови відповідальності за порушення зобов`язань. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі №342/180/17 підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання. Також представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 не підписувала довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та не була з нею ознайомлена, а наявний на даному документі підпис не свідчить, що саме ОСОБА_1 її підписала. Крім того, маються розбіжності у номерах анкети-заяви та довідки про кредитування, а тому їх не можна вважати єдиним цілісним документом. Також безпідставним є розрахунок заборгованості відповідача зроблений позивачем за договором б/н від 25.08.2010 (вх.№3620 від 21.02.2020).

Позивач у відповіді на відзив зазначає що зміст кредитного договору зафіксований в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України. Відповідачці було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка, отримана відповідачем та номер мобільного телефону, вказаного нею у Заяві. Довідка про умови кредитування, яка містить інформацію про поточну відсоткову ставку та відповідальність, власноруч підписана відповідачкою, що свідчить про те, що вона погодилась із усіма запропонованими умовами договору. Щодо розбіжностей номерів, зазначених в анкеті-заяві та у довідці про умови кредитування, то вказане не є номером договору, а стосується технічної нумерації активу та використовується лише у внутрішніх сервісах банку з метою ідентифікації зобов`язання. Надана позивачем виписка по картковому рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції з картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка користувалась коштами та частково певний період сплачувала кредит, що свідчить про її обізнаність з умовами кредитування та визнання зобов`язань за Договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не подано, судово-економічні експертизи по справі не призначались (вх.№4813 від 11.03.2020).

Представник відповідача у письмових поясненнях від 24.03.2020 зазначає, що відповідач не була належним чином ознайомленою з Умовами та Правилами, заперечує проти того, що між сторонами були узгоджені умови щодо відповідальності за порушення зобов`язань та з огляду на відсутність в анкеті-заяві цих умов, заперечує проти нарахування пені та штрафів. Також представник відповідача заперечує і проти нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту, який відповідно до розрахунку, виник із 01.02.2019, з підстав відсутності узгодженого сторонами строку повернення кредиту. Вважає помилковим твердження позивача про те, що відповідач знімаючи грошові кошти та поповнюючи рахунок, достовірно знала про банківські тарифи, умови і правила, оскільки здійснювала лише повернення тіла кредиту, а розподіл цих коштів на погашення заборгованості по пені, відсоткам, штрафам та комісії здійснював сам позивач без участі відповідача. Враховуючи, що позивач проводить нарахування заборгованості починаючи з 25.08.2010 представник відповідача заявила про застосування позовної давності. Крім того, звертає увагу на порушення позивачем строків надсилання відповіді на відзив та порядку подачі доказів, в зв`язку з чим просить суд не брати їх до уваги (вх.№6001 від 27.03.2020).

Відповідач 08.01.2020 надіслала суду заяву про відкладення розгляду справи для надання їй можливості скористатися правовою допомогою адвоката і продовжити строк для подачі відзиву на позов (вх.№178 від 08.01.2020).

Представник позивача 04.03.2020 надіслав суду заяву про відкладення розгляду справи для надання часу для подачі доказів та пояснень по справі (вх.№4375 від 04.03.2020).

Представник відповідача 07.04.2020 надіслала суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з запровадженим карантином (вх.№6746 від 07.04.2020).

Представник відповідача та відповідач направили суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю з урахуванням позиції, викладеної у відзиві на позов та письмових поясненнях (вх.№9444 від 19.05.2020, вх.№9509 від 20.05.2020).

Ухвалою від 27.11.2019, прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 23.01.2020.

Ухвалою від 23.01.2020 розгляд справи було відкладено на 04.03.2020 за клопотанням відповідача.

Ухвалою від 04.03.2020 розгляд справи був відкладений на 08.04.2020 за клопотанням представника позивача.

Судове засідання, що було призначене на 08.04.2020 не відбулось у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні, про наступну дату розгляду справи сторони повідомлені судовими повістками.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25.08.2010 відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій вказала про бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитку «Універсальна». При цьому, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 12).

У цій заяві зазначено, що відповідач ознайомилась та погодилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем 25.08.2010 та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.13, 14-28).

У довідці про умови кредитування визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, базова відсоткова ставка на місяць, строк та розмір внесення щомісячних платежів, комісій; відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Згідно з довідкою АТ «Приватбанк» від 03.03.2020 №30.1.0.0/2-20191015/0009 відповідачем на підставі кредитного договору б/н від 25.08.2010 отримані картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , остання з них має термін дії до 10.2022 року (а.с.119).

Відповідач ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, у повному обсязі кредит не сплатила.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-6, 7-11) відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 25.09.2019 у розмірі 25895 грн. 72 коп., яка складається з:

12363 грн. 90 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

5442 грн. 04 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

5642 грн. 48 коп. - пені за прострочене зобов`язання;

737 грн. 98 коп. - пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500 грн. - штраф (фіксована частина);

1209 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже відповідач, підписавши 25.08.2010 анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» приєдналась до запропонованих умов, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку відповідач ознайомилась і погодилась, підписуючи 25.08.2010 заяву-анкету про приєднання до Умов та правил.

Роздруківку із сайту позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг суд оцінює критично, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, яка регулює правовідносини по договору приєднання, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://privatbank.ua/terms/раgе/70/) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період із часу виникнення спірних правовідносин (25.08.2010) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21.10.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг із Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Оскільки Витяг із Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: http://privatbank.ua/terms/раgе/70/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо недоведеності існування заборгованості відповідача за договором б/н від 25.08.2010 з тих підстав, що в довідці про умови кредитування зазначено: по договору SAMDN50ОТС003676958 ИНН , ОСОБА_2 , оскільки як вбачається з вище дослідженої судом анкети-заяви від 25.08.2010 відповідач виявила бажання отримати платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Предметом даного спору є стягнення заборгованості використаних кредитних коштів саме по платіжним карткам, що надавались відповідачу Банком. Тому суд вважає доведеним наявність заборгованості відповідача саме за договором б/н від 25.08.2010.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, про що свідчить виписка по рахунку (а.с.90-96), але фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованість відповідача за кредитом складає 12363 грн. 90 коп., що підлягає стягненню з відповідача.

Проте позивачем не доведено правомірність стягнення такої складової заборгованості як заборгованість за простроченим тілом кредиту, оскільки розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту не є належним та допустимим доказом на підтвердження існування такої заборгованості, так як її нарахування за простроченим тілом кредиту на суму 5442 грн. 04 коп. здійснено позивачем шляхом списання з карткового рахунку відсотків за прострочений кредит, що не є фактично використаними позичальником коштами та не може вважатися складовою заборгованості за тілом кредиту.

Що стосується нарахованої неустойки, то суд виходить з наступного.

Як передбачено умовами кредитного договору, викладеними у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити банку неустойку у вигляді пені з базовою відсотковою ставкою 30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту і 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, що нараховується один раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або відсоткам на суму 50 грн. і більше, а також штрафів: 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Зокрема штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 11 жовтня 2017 року по цивільній справі №6-1374цс17).

Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

Враховуючи, що судом встановлена сума заборгованості відповідача за кредитом на суму 12363 грн. 90 коп., сума штрафу, як неустойки, яка обчислюється у відсотках від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов`язання, яка підлягає стягненню з відповідача становить 618 грн. 19 коп.. Загальна сума штрафів, що підлягає стягненню з відповідача складає 1118 грн. 19 коп. (500 грн. + 618 грн. 19 коп.).

Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи те, що кредитним договором не встановлено обов`язку позичальника щомісячно вносити платіж з повернення суми кредиту у конкретно визначеному розмірі та не передбачено самостійної відповідальності за невиконання цього обов`язку, а строк погашення кредиту в повному обсязі у договорі визначено останнім днем місяця, зазначеного на картці (строку кредитування), то в такому випадку позовна давність обраховується з моменту закінчення строку дії кредитної картки.

Судом встановлено, що відповідачу надавалося чотири кредитні картки зі строком дії останньої з них до останнього дня серпня 10.2022 року.

Оскільки строк дії останньої картки не закінчився, суд вважає, що трирічний строк на звернення з позовом не пропущено та підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з цих мотивів відсутні.

Зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, а саме: не виконала в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту, то у суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором б/н від 25.08.2010 на суму 13482 грн. 09 коп., в тому числі: 12363 грн. 90 коп. - заборгованість за кредитом та 1118 грн. 19 коп. - штрафів.

У відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 1000 грн. 13 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код в ) 13482 грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 25.08.2010, в тому числі: 12363 грн. 90 коп. - заборгованість за кредитом та 1118 грн. 09 коп. - штрафів, а також 1000 грн. 13 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 20.05.2020.

Суддя