печерський районний суд міста києва
18 березня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Вовк С. В.,
при секретарі судових засідань Брачуні О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позиція сторін у справі
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідно до укладеного договору позики від 09 вересня 2014 року № 1 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 у борг грошові кошти у розмірі 1 200 000, 00 грн, із строком повернення до 09 вересня 2016 року. Станом на 21 серпня 2019 року борг не повернуто. З 09 вересня 2016 року обраховується прострочення виконання зобов`язання.
Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву суду не надала.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Фактичні обставини справи
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
09 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 1, відповідно до умов якого остання отримала у позику 1 200 000, 00 грн строком на два роки, тобто до 09 вересня 2016 року.
Відповідно до пункту 4.1 договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе договірних зобов`язань, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства.
Як зазначає позивач, відповідач належним чином не виконує взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, яка з урахуванням вимог статті 625 ЦК України становить: 1 200 000, 00 грн - загальна сума боргу; 105 929, 00 грн - 3 % річних; 1 103 967, 15 грн - пеня; 458 260, 76 грн - інфляційна складова (втрати).
Позиція суду та оцінка аргументів сторін
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У справі, що розглядається між сторонами виникли договірні правовідносини за договором позики, внаслідок порушення позичальником умов такого договору за нею утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню.
За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору у розмірі 9 605, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальну суму боргу в розмірі 1 200 000, 00 грн, три проценти річних в розмірі 105 929, 00 грн, пеню у розмірі 1 103 967, 15 грн, інфляційну складова боргу (втрати) у розмірі 458 260, 76 грн, а також судові витрати у розмірі 9 605, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2020 року.
Суддя С. В. Вовк