Справа № 161/4906/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/678/20 Категорія: 70 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання матері.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року стягуються аліменти на її утриманні в розмір 4500 гривень щомісячно.

Зазначає, що відповідач є її сином, який є пенсіонером органів прокуратури України та отримує пенсію, розмірі якої впродовж 2012-2015 року суттєво збільшився, тобто матеріальний стан відповідача значно поліпшився. Вказує, що вона є самотньою жінкою похилого віку, проживає одна у місті Львові, часто хворіє, інших близьких, які б могли матеріально допомогти у неї немає.

Просить збільшити розмір аліментів з відповідача на її утриманні до 6500 гривень щомісячно довічно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року позов в даній справі задоволено.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 .. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 6500 гривень щомісячно і довічно.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ст. 368 ЦПК України).

Частиною третьою цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ст. 7 ЦПК України).

Апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову у даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що майновий стан ОСОБА_2 значно покращився, а тому є всі підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання матері.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки вони не відповідають встановленим у справі обставинам та не узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Рішенням Луцького міськрайоного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, ІПН: НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 кошти на її утримання в розмірі по 4500 гривень щомісячно починаючи з 20 липня 2015 року довічно.

Рішенням апеляційного суду від 02 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції від 12 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, рішення набрало законної сили 02 грудня 2016 року.

Відтак рішення суду на підставі якого стягувались в користь ОСОБА_1 аліменти, розмір яких даним рішенням збільшено, скасовано. Скасування рішення суду про стягнення аліментів само по собі виключає правову можливість вирішувати питання про збільшення розміру таких аліментів.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини щодо виконання обов`язку повнолітніми дочками, синами утримувати своїх батьків врегульовані нормами глави 17 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю і такий обов`язок в законі не обумовлений їх фактичними можливостями.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Глава 17 СК України не встановлює порядку зміни способу стягнення аліментів на непрацездатних батьків, тому відповідно до ст. 10 СК України до правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм зокрема стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів».

Таким чином, законодавець визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б слугували підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються в користь матері з сина на час вирішення даної справи судом, з врахуванням наведених норм права.

Стягнуті судом першої інстанції аліменти в розмірі 4500 гривень значно перевищували розмір прожиткового мінімуму на особу відповідного віку ( 949 гривень станом на день ухвалення рішення 2015 року та 1130 на час звернення до суду з даним позовом).

Саме по собі підвищення пенсійного забезпечення відповідача не могло слугувати підставою для збільшення аліментів на утримання матері за відсутності доказів, які б підтверджували необхідність отримання таких коштів. Позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію. Доказів про погіршення її стану здоров`я або ж матеріального стану ОСОБА_1 суду не надавала.

Позивачем, як того вимагають положення статті 81 ЦПК України, не надано належних доказів, які б давали суду передбачені законом підстави для збільшення визначеного раніше рішенням суду( в період його чинності) розміру аліментів, та не доведено ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що свідчить про безпідставність заявленого ОСОБА_1 позову.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване в даній справі рішення про задоволення позову ОСОБА_1 ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи, тому воно, з врахуванням ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні її позову з наведених підстав.

22 травня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про розподіл судових витрат. Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 скористалась послугами адвоката, вартість яких становить 13500 гривень, а тому просить їх стягнути, у разі задоволення її апеляційної скарги з ОСОБА_1 на її користь.

Частиною першою, пунктів 1, 4 частиною третьої статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частини першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України, у справах позовного провадження є сторони треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. ( ст. 48 ЦПК України).

Враховуючи зазначене, з врахуванням процитованих норм ЦПК України ОСОБА_3 , як особа що не брала участі в справі не є стороною даного спору, а тому не наділена правом на відшкодування витрат на правничу допомогу, які нею понесені.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволені заяви ОСОБА_3 про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 27 травня 2020 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: