Справа № 930/708/20
Провадження №2/930/505/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

19.03.2020 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Царапора О.П. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В Немирівський районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

У своїй заяві позивач просить суд виключити із актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконаного виконавчим комітетом Чуківської сільської ради Немирівського району від 06.01.2006 року в книзі записів актів громадського стану про народження № 1 відомостей про батька дитини ОСОБА_1 .

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України, подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка /колишнього чоловіка/ батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п.п. 10,11 постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК ( 2947-14 ), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка

як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Серед доданих до позовної заяви письмових доказів відсутні відомості про те, що позивач ОСОБА_1 подавав до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про невизнання його батьком дитини та йому було відмовлено в її задоволенні.

Оскільки, як сам зазначає позивач, що копію свідоцтва про народження дитини він не може долучити до матеріалів позову, тому такі обставини необхідно було б закріпити іншими належними доказами, як передбачено законом. А тому суд пропонує надати позивачу належні докази.

Окрім того, позовна заява ОСОБА_1 у порушення вимог п. 9 ч.3 ст.175 ЦПК України не містить попередній /орієнтовний/ розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також в порушення вимог ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначений ідентифікаційний код відповідача.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Ксерокопія квитанції про сплату судового збору, не є оригіналом документу підтверджуючим сплату судового збору.

Також, відповідно до п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, позивачем в якості документа на підтвердження оплати судового збору надано до суду саме ксерокопію квитанції, що в свою чергу не є належним документом на підтвердження сплати судового збору та не свідчить про єдине його використання.

Окрім того, не всі долучені позивачем до позовної заяви копії письмових доказів належним чином не засвідчені відповідно до вимог Національного стандарту України.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003», затвердженогонаказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом, назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії».

Всупереч зазначеному позовна заява містить копії письмових доказів та копії яких додано до заяви не завірені в у встановленому законом порядку, а відтак позивачу слід надати суду належним чином завірені копії заяви та їх примірників відповідно до учасників справи.

Таким чином, позивачу необхідно, на підтвердження своїх позовних вимог і наявності правового характеру спору надати на огляд заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про невизнання його батьком дитини за якою йому було відмовлено в її задоволенні, викласти свою позицію що до орієнтовного розрахунку судових витрат, завірити надані на огляд суду документи у відповідності до вимог ЦПК України, а також долучити до матеріалів позову оригінал квитанції, яка відповідає вимогам закону, завірену підписом особи яка виконувала платіжну операцію, з печаткою банку та із зазначенням призначення платежу у відповідній графі.

Тому суд, відповідно до ст. 185 ЦПК України вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків.

Якщо позивач у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 318, ч.4 - 6 ст. 259, ст. 260 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, залишити без руху, запропонувавши усунути недоліки у строк не пізніше 5 днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену заяву.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Царапора