Справа № 583/530/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6 , треті особи Орган опіки та піклування Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації), Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради)про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

12.02.2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідачі, хоча і зареєстровані за вказаною адресою, але фактично не проживають у будинку, місце їх проживання невідоме, онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проживають у Харківській області. Комунальні послуги відповідачі не сплачують, участі в утриманні житла не беруть, їх особисті речі у будинку відсутні, але факт їхньої реєстрації порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, зокрема, позбавляють її можливості оформити житлову субсидію. Посилаючись на викладене просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а. с. 30).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2020 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а. с. 47).

13.03.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області призначено справу до судового розгляду на 29.04.2020 року з викликом сторін. Залучено до участі в розгляді в справі в якості законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 його батька ОСОБА_6 , а в якості третіх осіб Орган опіки та піклування (Службу у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації), Орган опіки та піклування (Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради) (а. с. 73-74).

26.03. 2020 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_4 , в якому він позов не визнав, зазначивши оскільки, його дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою особою, він заперечує про визнання її втратившою право на користування житловим приміщенням, так як її права будуть порушені, а саме він вважає, що вона буде позбавлена права власності на вказаний будинок (а. с. 91).

Позивачка та її представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримує.

Відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у зв`язку з неврученням документів по справі повторно судом направлено за їх зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими матеріалами, а також у зв`язку з цим відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України 16 квітня 2020 року розміщені повідомлення про розгляд вказаної справи (а. с. 99-103, 107-110).

Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідачів про розгляд їх справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачі повідомлені в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. 128, ст.130 ЦПК України.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про що в справі маються розписки, будь-яких заяв не надали (а. с. 83-84, 90).

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування (Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради) в судове засідання не з`явилась, надала пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглядати без її участі (а. с. 111).

Представник третьої особи Органу опіки та піклування (Служба у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі.

Суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Зіньківським І.М. від 09.10.2012 року (а.с.12-16).

Відповідно до довідки №1199 від 21.10.2019 року, виданої виконкомом Комишанської сільської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані, але фактично не проживають з 2016 року: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

Згідно довідок, наданих Комишанською сільською радою Охтирського району Сумської області №№02-15/194, 02-15/193 від 20.02.2020 року місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 24.10.2012 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час їх місце знаходження не відоме (а.с. 51,52).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У справі Bellet v. France суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.

Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вибули з житлового будинку позивачки, не проживають в ньому з 2016 року, наявні підстави для задоволення вимог позивача в цій частині та визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 таким, що втратили право користування жилим приміщенням.

Вирішуючи спір стосовно визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які є онуками позивачки, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.25).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.01.2015 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20-21).

ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає за місцем мешкання його бабусі ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22-23, 65).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.26).

На даний час неповнолітня ОСОБА_7 постійно мешкає разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана квартира трикімнатна, має усі комунальні зручності. ОСОБА_4 належить Ѕ частина квартири. ОСОБА_7 займає окрему кімнату, яка облаштована відповідно до потреб дитини. Умови проживання задовільні. ОСОБА_4 у повній мірі займається вихованням дочки, забезпечує її матеріально, піклується про стан здоров`я та всебічний розвиток, що підтверджується висновком Департаменту служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 03.04.2020 року №242 (а. с. 112-114 ).

Згідно з чч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За змістом ч.2 ст.18 закону «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч.1 ст. 14 зазначеного Закону діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Так, судом на підставі ретельно досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів встановлено, що порушуються права власниці житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 позивачки ОСОБА_1 , оскільки, реєстрація місця проживання відповідачів за даною адресою тягне додаткові витрати з боку позивачки по сплаті за комунальні послуги, не дозволяє в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд, обмежуючи її права, зокрема, реалізувати передбачене законом право на отримання житлової субсидії. При цьому відповідачі не є власниками вищевказаного житлового будинку, в ньому не проживають, що ними не спростовується. Навпаки встановлено, що вони проживають у іншій місцевості, неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи, що також враховується судом.

З матеріалів справи вбачається, що малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у спірному будинку, як за місцем проживання своєї матері ОСОБА_3 , яка на даний час не займається її вихованням, позбавлена відносно неї батьківських прав, а малолітня ОСОБА_7 проживає на даний час за місцем мешкання свого батька ОСОБА_4 , квартира має усі комунальні зручності, малолітня ОСОБА_7 займає окрему кімнату, яка обладнана для її потреб, що підтверджується відповідним висновком Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради ( а.с.112-114). Оскільки, малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає зі своїм батьком ОСОБА_4 , що підтвердив сам відповідач ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву (а. с. 91), правові підстави для проживання та реєстрації малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спірному будинку відсутні, а отже реєстрація малолітньої дитини у спірному будинку, яка належить позивачці, порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.

При цьому суд критично оцінює висновок Департаменту служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 03.04.2020 року №240, за яким рекомендують не визнавати малолітню дитину втратившою право на житло з вищевикладених підстав та не бере його до уваги, оскільки право дитини в даному випадку не буде порушеним.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що визнання його дочки ОСОБА_7 , яка є малолітньою особою такою, що втратила право користування будинком по АДРЕСА_1 позбавляє її права власності на вказаний будинок, суд не приймає до уваги, оскільки, право користування вказаним будинком не надає права власності на вказаний будинок, так як власником будинку є позивачка.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, з урахуванням принципів законності, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами сторін та меж дозволеного втручання, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно стягнути в дольовому порядку на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі за сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн, по 420,40 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 431 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дольовому порядку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору, по 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення складено 29.04. 2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко