Справа № 352/373/20
Провадження № 2/352/470/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

Позивачка 13.02.2020 р. звернулася в суд з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП,у якому просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку 12900 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника загиблому в ДТП 13.02.2017 р. ОСОБА_4 , розподілити між відповідачами судові витрати.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 13.02.2017 р. сталася ДТП, у якій загинув її рідний брат ОСОБА_4 . За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0000042 від 14.02.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 13.02.2017 р. в 21.15 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки DAEWOO MATIZ реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ділянкою автодороги Н-09 «Мукачеве-Львів» у смт. Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області у напрямку м. Львів, вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який впав на проїзну частину дороги, після чого на нього було вчинено наїзд автомобілем марки PEUGEOT 307SW реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку позаду автомобіля DAEWOO MATIZ. У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Також встановлено, що дана ДТП трапилась внаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_4 Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області Гоцанюка І.В. від 31.07.2018 р. дане кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю у діях водіїв складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 була застрахована, а цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована. Виходячи з вимог ч.4 ст.1166, ч. 1, 2, 5 ст.1187, ч.2 ст.1188, ч.1 ст.1190, ст.1194, ст.1201 ЦК України, з урахуванням того, що позивачці, яка здійснила витрати на поховання брата та на спорудження йому пам`ятника на загальну суму 51300 грн., МТСБУ 11.02.2020 р. виплатило страхове відшкодування, передбачене п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 38400 грн. (3200 х 12), відповідачі зобов`язані відшкодувати їй різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 12900 грн. (51300 38400).

Позивачка у судове засідання не з`явилася, представник позивача подав суду заяву, у якій просив справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримав та просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 13.02.2017 р. в 21.15 год. відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки DAEWOO MATIZ реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ділянкою автодороги Н-09 «Мукачеве-Львів» у смт. Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області у напрямку м. Львів, вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який впав на проїзну частину дороги, після чого на нього було вчинено наїзд автомобілем марки PEUGEOT 307SW реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку позаду автомобіля DAEWOO MATIZ. У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0000042 від 14.02.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області Гоцанюка І.В. від 31.07.2018 р. дане кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю у діях водіїв складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.8-10).

У ході досудового розслідування встановлено, що дана ДТП трапилась внаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_4 , який, порушивши вимоги п. 4.1, 4.4, 4.14 а), ґ) ПДР України, нехтуючи заходами безпеки дорожнього руху, не виділивши себе в темну пори доби для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, знаходився на смузі руху водія ОСОБА_2 , чим створював для водіїв транспортних засобів перешкоду з обмеженою видимістю.

Позивачка ОСОБА_1 здійснила поховання свого померлого брата ОСОБА_4 , витративши на ритуальні послуги 9300 грн., що підтверджується довідкою Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.14), накладною і товарним чеком від 14.02.2017 р. (а.с.16). За виготовлення, перевезення та встановлення надгробногопам`ятника померлому ОСОБА_4 позивачка оплатила 42000 грн., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 15, 17-18).

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачці смертю потерпілого ОСОБА_4 , становить 51300 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 була застрахована, а цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 застрахована не була.

МТСБУ 11.02.2020 р. виплатило позивачці, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника,страхове відшкодування, передбачене п. 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що склало 38400 грн. (3200 х 12) (а.с.26).

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.4 ст.1166 ЦК України шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності з вимогами ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ч.1 ст.541 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідачі як належні володільці транспортних засобів, які здійснювали діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за відсутності доведення обставин, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відповідають за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, вони зобов`язані відшкодувати позивачці різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 12900 грн. (51300 38400).

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову.

З відповідачів у солідарному порядку слід стягнути на користь позивачки 12900 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, з відповідачів слід стягнути у користь позивачки понесені останньою судові витрати у розмірі 5840,80 грн., що складаються з 840,80 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.6) та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 22, 24-25), а саме по 2920,40 грн. з кожного відповідача.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 541, 543 ч.1, 1166 ч.4, 1187 ч. 1, 2, 5, 1190 ч.1, 1194, 1201 ЦК України, керуючись ст. 137, 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у солідарному порядку у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 12900 (дванадцять тисяч дев`ятсот) грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 2920 (дві тисячі дев`ятсот двадцять) грн. 40 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 2920 (дві тисячі дев`ятсот двадцять) грн. 40 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 15.05.2020 р.

Суддя М.М.Хоминець