Справа № 629/777/19
Номер провадження 2/629/40/20
25.05.2020 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судових засідань - Заводяній О.Ю., за участю відповідача- ОСОБА_1 , представника відповідача- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та встановлення розміру аліментів що підлягають подальшій виплаті, -
Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву відповідачка просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 . В обґрунтування заперечень проти позову у відзиві зазначила, що вона з 10.07.2004 року перебувала з позивачем у шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_6 . На підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.10.2011 шлюб між ними було розірвано. З того часу будь-яке спілкування, між сторонами припинилося. Позивач після їхнього розлучення вихованням доньки, ОСОБА_6 , не займався, не цікавився її життям, не турбувався про її духовний та фізичний розвиток, не відвідував її, матеріальної допомоги на її утримання не надавав, з Днем народження, дитячими святами дитину не поздоровляв. В грудні 2011 року позивач одружився, і двоє дітей дружини зайняли місце ОСОБА_6 в його житті. Після постановлення судового рішення від 12.04.2012, яким відповідачку зобов`язано не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою, та її вихованні, з встановленням днів та часів для спілкування між донькою та батьком, з відвідуванням дитиною місця проживання батька без присутності матері, ОСОБА_3 не відвідав доньку, та дитину до себе забирав лише один раз. Дитиною, ОСОБА_6 , займається лише вона- її мати, та її бабуся- ОСОБА_14 . Відповідачка працює на тимчасових заробітках сама і за допомогою своїх батьків забезпечує доньку- ОСОБА_6 житлом, продуктами харчування, одягом, взуттям, речами розвитку, тощо. Зазначила, що вона самостійно займається вихованням дитини, її моральним, фізичним духовним розвитком, допомагає їй розвивати її здібності, піклується про її стан здоров`я, про її матеріальне забезпечення. 06.02.2012 рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області за її позовом до ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.11.2011 та до повноліття дитини. Зазначила, що позивач не допомагав їй утримувати їхню доньку, повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків, за весь період з моменту їхнього розлучення сплатив кілька разів кошти на її платіжну карту на суму 900,00 грн.- 300 грн., 300 грн., 300 грн. Всі інші чеки, які позивач додав до позову в обґрунтування своїх позовних вимог, стосуються переводів на його- ОСОБА_3 , особисту карту. Зазначила, що виконавчий лист на примусове стягнення аліментів до виконання вона не подавала, оскільки не бажала залежати від чоловіка, який заради іншої жінки покинув свою родину та зруйнував сім`ю, але позивач не був позбавлений можливості сплачувати аліменти, однак не бажав цього робити та не робив. Позивач з`явився у житті їхньої дитини ОСОБА_6 лише після того, як вона в 2018 році звернулася до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав, та лише після того, як вона подала виконавчий лист на примусове виконання до ДВС, почав сплачувати аліменти. Вважає обставини, на які посилається позивач у позові, надуманими, такими, що не мають під собою жодного законного ґрунту, а саме: позивач є батьком однієї дитини від нинішнього шлюбу, що зазначено в свідоцтві про народження дитини, у дітей його дружини-є свій батько, який і зобов`язаний їх утримувати; позивачем не доведено необхідність надання матеріальної допомоги його матері та матері його дружини, відсутні докази про розмір їх пенсії, їх родинний зв`язок, наявність хвороб, відсутність інших дітей, які можуть надавати допомогу; хворобливий стан позивача, якому не призначена пенсія за інвалідністю, і яким не доведено факт проходження постійного лікування та витрату коштів, пов`язаних з лікуванням; невеликий розмір заробітної плати позивача не є підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти на дитину; позивачем не надано доказів про відсутність у нього нерухомого майна, автомобілів, коштовностей. Із позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається обставин, які дійсно не надавали можливості позивачеві-батькові утримувати свою дитину належним чином(а.с. 48-52). В судовому засіданні відповідачка та її представник надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Крім того, відповідачка пояснила, що подарунком, який доньці передав через Службу в справах дітей позивач, був дешевий маленький кулончик, також раніше він передавав їй дешеві речі з секонд хенду. Зазначила, що вперше подала виконавчий лист на примусове виконання 23.10.2018 року. Пояснила, що вона також періодично хворіє, проходить медичне обстеження та купляє ліки, але розуміючи, що дитині потрібно придбати одяг, взуття, їжу, шкільне приладдя, та інші необхідні для розвитку речі, самостійно її матеріально забезпечує, та для цього дуже важко постійно працює на різних роботах. Крім того, зазначила, що обов`язок матеріального забезпечення дитини покладається рівною мірою, як на матір, так і на батька, отже не зважаючи на те, що вона не пред`являла виконавчий лист до примусового виконання, позивач добровільно зобов`язаний був перераховувати грошові кошти на утримання своєї дитини, чого він не робив. Представник відповідачки зазначила, що у дітей нинішньої дружини позивача, є батько, який за законом зобов`язаний їх утримувати. Те, що дружина позивача не зверталася до суду із заявами про стягнення аліментів з батька своїх дітей, не є поважною причиною для звільнення позивача від обов`язку матеріально забезпечувати свою доньку ОСОБА_6 .
Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутність. Надав відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом яких знайомство з його теперішньою дружиною та її родиною не було причиною погіршення стосунків та рішенням з його боку розлучитися. Оскільки основним працюючим в родині був він, то кредит на купівлю комп`ютера був оформлений саме на його картку, і тому суми кредиту, що разом склали майже 5000 грн., погашувалися через поповнення його картки. На сьогоднішній день його фінансовий стан та стан його здоров`я не покращився, він та члени його родини вже більше року не отримують жодної допомоги від держави, не отримують субсидії на житло, будь-яких паїв, земельних ділянок, нерухомості, автотранспорту, та будь-яких інших регулярних надходжень не мають. Отримати платні довідки з реєстрів не має фінансової можливості. Мають заборгованість по сплаті комунальних платежів, що унеможливлює отримання субсидії. Не дивлячись на скрутне становище, він щомісячно вчасно пересилає гроші для своєї доньки ОСОБА_6 , на рахунок ДВС з моменту, коли йому стало відомо про цей спосіб та цей рахунок. До листопада 2019 року він не міг знати про виникле бажання відповідачки отримувати від нього гроші. Відповідачка покинула доньку, залишивши її своїм батькам, щоб мати можливість виїхати за кордон. Вважає, що отримувані від нього кошти на утримання дитини, відповідачка витратить на свої потреби. Просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам до листопада 2018 року, оскільки вказана заборгованість виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти; визначити суму подальших аліментних платежів на рівні до 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом(а.с. 61-64).
Представник третьої особи Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи провести за її відсутність. Надала письмові пояснення, за змістом яких ОСОБА_6 фактично проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Для дівчинки створені належні умови для проживання і виховання. Потреби дитини забезпечені в повному обсязі. Для дівчинки облаштовано кімнату відповідно вікових потреб. Також у вихованні і утриманні дитини беруть активну участь бабуся- ОСОБА_17 та дідусь- ОСОБА_14 . Посилаючись на норми законодавства, на підставі поданих документів, матеріалів справи, бесід, заперечувала проти задоволення позовних вимог(а.с. 86).
Представник Служби у справах дітей Лозівської РДА Харківської області надала письмові пояснення, за змістом яких, у зв`язку з приєднанням громади Артільної сільської ради, на території якої проживає відповідачка та її неповнолітня донька, до Лозівської об`єднаної територіальної громади, Служба у справах дітей Лозівської РДА Харківської області не може брати участь у розгляді справи. До даної справи може бути залучена Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області(а.с. 41).
Представник третьої особи -Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
За клопотанням відповідачки та її представника ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.10.2019 витребувано з Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу № 629/788/18 та у відповідності до ч.7 ст. 81 ЦПК України, з Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області належним чином завірену копію виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2025/2-1712/11, з Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу № 2025/2-1712/11(а.с. 77-78).
Суд, вислухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільних справ № 629/788/18 і № 2025/2-1712/11, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.10.2011, що підтверджується копією рішення суду (а.с.12-14 ц.с № 629/788/18). Згідно вказаного рішення суду місце проживання малолітньої дитини- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з ОСОБА_1 .
В шлюбі у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про народження(а.с. 28).
Згідно копії свідоцтва про зміну імені ОСОБА_1 змінила ім`я на ОСОБА_1 , про що 18.07.2014 року ВДРАЦС по Лозівському району реєстраційної служби Лозівського МУЮ у Харківській області складено відповідний актовий запис № 10(а.с. 9 ц.с. 629/788/18).
Згідно копій свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень-до актового запису про народження 14.11.2013 року внесено запис № 6, яким змінено прізвища дитини з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 (а.с. 10-11 ц.с. 629/788/18).
З матеріалів цивільної справи № 629/788/18 вбачається, що відповідно до копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.04.2012 було зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з донькою- ОСОБА_6 , та її вихованні. Встановлено дні та час спілкування між донькою ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_3 , з відвідуванням дитиною місця проживання батька без присутності матері. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.06.2018 (залишеному без змін Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19.09.2018) у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав-відмовлено(а.с. 96-99, 145-147 ц.с. № 629/788/18).
Відповідно до копії листа служби у справах дітей Лозівської РДА Харківської області від 28.11.2018 вих. № 12-47/1156, позивача повідомлено про те, що по телефону до служби у справах дітей було запрошено ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_6 . 16 листопада начальником служби було вручено ОСОБА_6 подарунок позивача, вітальну листівку, яку вона прочитала в присутності працівників служби. Тиску на дівчинку з боку матері не було. Зауважено, що вручення подарунків дітям від батьків не належить до компетенції служби, тому в подальшому рекомендовано вирішувати аналогічні питання іншими шляхами(а.с. 20).
Згідно копій нотаріально оформлених заяв від 16.06.2017 та від 11.06.2018 ОСОБА_3 надавав згоду на тимчасовий в`їзд закордон його малолітньої доньки - ОСОБА_6 (а.с. 11-12).
Відповідно до копій квитанцій та чеків в період 2011-2012рр. здійснювалося перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 та поповнення карткового рахунку ОСОБА_3 (а.с. 14-17).
З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_3 23.12.2011 зареєстрував шлюб з ОСОБА_24 , прізвище якої після реєстрації шлюбу- ОСОБА_24 (а.с.13).
Згідно копії свідоцтва про народження позивач є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_24 (а.с. 21).
З копій паспорту позивача та довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що місце проживання позивача та його доньки ОСОБА_7 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19, 22 зв.бік).
Відповідно до копій довідок ТОВ «Новий дім Харків» про доходи від 16.01.2019 та трудової книжки ОСОБА_3 працює в ТОВ «Новий дім Харків» на посаді маляра з 06.12.2018 року, його посадовий оклад станом на 02.01.2019 становить 4200 грн. та заробітна плата за грудень 2018 склала 3213,00 грн., податки 626,54 грн., до сплати 2586,47 грн.(а.с. 26-27, 31-32).
З копій медичної документації та квитанцій до прибуткового касового ордера від 03.06.2014 вбачається, що ОСОБА_3 має захворювання хребта, рекомендовано спостереження у невролога, та ним придбано медичні вироби для хребта на суму 380,00 грн.(а.с.23-24).
З доданої до позовної заяви копії свідоцтв про народження ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що їх матір`ю є ОСОБА_30 , а батьком ОСОБА_31 (а.с. 29).
Згідно копії Довідки від 29.08.2018 вих.№ 99 ОСОБА_28 навчається на 1 курсі Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ на денній формі навчання з 01.09.2018 (а.с. 10).
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України(далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Зі статті 181 СК України слідує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»-розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.
Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені СК України.
Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.
Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого стану здоров`я, сімейного стану, матеріального становища та збільшення витрат.
Позивач за рішенням суду щомісячно зобов`язаний сплачувати на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття. З часу стягнення аліментів погіршився стан здоров`я позивача та змінилися його сімейний стан та матеріальне становище, а саме - має захворювання хребта, та в іншому шлюбі, в якому він перебуває з 23.12.2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 в нього народилася ще одна дитина, ОСОБА_7 , яка також потребує матеріальної допомоги від батька.
Суд враховує потреби та інтереси дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, а також вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2012 року на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до діючого законодавства рішення суду стає обов`язковим до виконання лише з моменту набрання ним законної сили(за виключенням аліментів на дитину, які присуджуються за рішенням суду відповідно до положень ст. 191 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Частиною першою статті 194 Сімейного кодексу України, яка діяла на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у спірних правовідносинах, передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.
03.07.2018 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни у частину першу статті 194 СК України, і наразі, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року по справі № 1-7/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.
Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Судом встановлено, що обов`язок зі сплати аліментів у позивача на утримання доньки ОСОБА_6 виник в листопаді 2011 року, на той час діяла норма статті 194 СК України, згідно якої аліменти за минулий час стягувались не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, в той час як на момент відкриття виконавчого провадження діє вже нова норма про нарахування заборгованості за 10 років, що є суттєвим для нарахування заборгованості за минулий період, тому наявні підстави для зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з розрахунку заборгованості за три роки. Суд вважає, що дані обставини мають істотне значення.
Станом на дату відкриття виконавчого провадження набули чинності зміни до частнини першої статті 194 Сімейного кодексу України, норма якої в попередній редакції передбачала можливість стягнення за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. У даному виконавчому провадженні виконавчий лист стягувачкою був пред`явлений вперше у жовтні 2018 року, а тому до відносин, які виникли до внесення змін до частини прешої статті 194 Сімейного кодексу України слід застосовувати строк в три роки.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше пред`явила до примусового виконання дублікат виконавчого листа з виконання рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2012 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -23.10.2018 року. З позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та пояснень відповідачки, наданих в судовому засіданні, вбачається, що вказаний факт сторонами не заперечувався.
Таким чином, вказана позовна вимога підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 188, 192, 194, 197 Сімейного кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та встановлення розміру аліментів, що підлягають подальшій виплаті-задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і.п.н. НОМЕР_1 , за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.02.2012 року у цивільній справі № 2025/2-1712/11 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, та до повноліття дитини.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Після набрання законної сили цим рішенням суду відкликати дублікат виконавчого листа, виданого 11.10.2018 року у справі № 2025/2-1712/11 Лозівським міськрайонним судом Харківської області щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і.п.н. НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і.п.н. НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 26.05.2020 р.

Суддя С.А. Мицик