Справа № 324/665/20
Провадження № 2/324/332/2020
23 липня 2020 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Каретник Ю.М.,
при секретарі Савченко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою та зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача, шлюб між ними розірвано 01 березня 2017 року. Вказана квартира належить ОСОБА_1 особисто на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 23 жовтня 2013 року. Відповідач зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживає у ній з 01 листопада 2013 року, не використовує житлову площу за належністю. На теперішній час точне місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 позивачу не відомо. Тим, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача ОСОБА_1 , порушується право останньої на власність, а саме: у випадку необхідності розпорядження даним майном з метою придбання іншого реєстрація відповідача та його право на проживання у квартирі стануть перешкодою у здійсненні позивачем відчуження. Тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач у справі, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною у позові, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування, викликався у судове засідання рекомендованим поштовим відправленням - судовою повісткою, проте до суду не з`явився, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач після оприлюднення оголошень про його виклики у судові засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзиву на позов ОСОБА_1 до нього не подав.
Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.
Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологвського району Запорізької області 14 травня 2013 року, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 травня 2013 року зареєстрували шлюб і дружина змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_1 ».
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 01 березня 2017 року, встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано і позивачка залишила собі прізвище « ОСОБА_1 ».
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 27 квітня 2018 року, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 27 квітня 2018 року зареєстрували шлюб і дружина змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_1 ».
Із копії договору купівлі-продажу квартири від 23 жовтня 2013 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , і вказана квартира є її особистою власністю.
Відповідно до копії довідки про склад сім`ї №3540 від 26 травня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради та відповіді органу місцевого самоврядування на запит суду від 09 червня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку позивача з 01 листопада 2013 року по теперішній час, що підтверджується Актом від 26 травня 2020 року, який підписано сусідами позивача та долучено до матеріалів справи.
У ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені у ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення, 2) позбавлення права користування житловим приміщенням, 3) виселення, 4) визнання особи безвісно відсутньою, 5) оголошення особи померлою.
Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Судом встановлено, що відповідач не є власником квартири, на час розгляду справи не є членом сім`ї власника квартири, не є наймачем квартири, не проживає у ній з 01 листопада 2013 року, витрати по її утриманню не несе. Тобто, на даний час відсутні правові підстави для збереження за ним житлового приміщення.
Факт реєстрації відповідача у квартирі позивача може створити перешкоди для здійснення власником квартири свого права на її відчуження, а можливість заявлення відповідачем про своє право на проживання у вказаній квартирі може створити перешкоди позивачу у користуванні своїм майном.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.71, 150, 169 ЖК України, ст.ст.3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив з дати набрання рішенням суду законної сили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Каретник Ю. М.