РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря - Гнатенко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати відповідачів провести ремонтно-відновлювальні роботи балкону, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи висновки та рекомендації ТОВ «ПСП Інженирінг», а саме: провести роботи по заміні балконної плити, а також стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі на підставі Договору довічного утримання від 14.11.2017 року є власниками квартири АДРЕСА_2 , яку вони відповідно до ст. 10 Житлового кодексу Української РСР, зобов`язані використовувати за призначенням, додержуватися правил користування жилим приміщенням.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ст. 151 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт.

У позовній заяві зазначено, що позивач є управителем будинку, де знаходиться власність відповідачів. КП «Жилкомсервіс» надає ряд послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, але до даного тарифу не входять поточні та капітальні роботи конструктивну будинку, також відповідачами не здійснюється належне утримання та ремонт балкону у власній квартирі, а саме не вживаються заходи по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженої балконної плити.

Даний факт було виявлено 28.01.2020 співробітниками дільниці № 28 КП «Жилкомсервіс» під час підготовки житлового фонду до осіньо-зимнього періоду, а саме було виявлено балкон в аварійному стані за адресою: АДРЕСА_1 , про що був складений Акт обстеження балкону вказаної квартири (а.с. 7-8).

Вказаним актом було встановлена відсутність балконної залізобетонної плити, а також пошкодження плити (відсутність частин) бетону, іржаве металеве армування.

Позивач зазначив, що власнику балкону у 2017, 2018 роках було вручено приписи з вимогою виконати ремонтні роботи з відновлення балконної плити, а 28.01.2018 року на власнику було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, що на підставі договору, укладеного між ТОВ «ПСП Інженирінг» та КП «Жилкомсервіс» було проведено візуальне засвідчення фактичного стану балкону та складено звіт про технічний стан будівельних конструкції балкону квартири АДРЕСА_2 (а.с 11-19), для зняття аварійності та можливості подальшої його безпечної експлуатації.

Так, ТОВ «ПСП Інженирінг» були зроблені наступні висновки:

- зовнішня стіна будівлі в місці кріплення балконної плити знаходиться в задовільному стані;

- монолітна залізобетонна плита балкона знаходиться в аварійному стані;

- конструкції огородження балкону знаходяться в задовільному стані.

У зв`язку із цим було зроблено висновок про те, що балкон вказаної вище квартири знаходиться в стані, непридатному до подальшої експлуатації та потребує проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в загальному порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 року цивільна справа призначена до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує повністю, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання відповідачі не з`явились, про день та час повідомлялись належним чином.

Копії ухвали про відкриття провадження, позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за відомим місцем їх реєстрації. Їх неодноразово було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Відповідачі в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подали до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідачі на підставі Договору довічного утримання від 14.11.2017 року є власниками квартири АДРЕСА_2 , яку вони відповідно до ст. 10 Житлового кодексу Української РСР, зобов`язані використовувати за призначенням, додержуватися правил користування жилим приміщенням.

28.01.2020 співробітниками дільниці № 28 КП «Жилкомсервіс» був складений Акт обстеження балкону квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8), в якому було зазначено, що балкон перебуває в аварійному стані.

У ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі-балансоутримувач) є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного про ведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавцем є - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Положеннями ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на виконавця покладено обов`язки, зокрема: своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; - утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов`язаний, зокрема, утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками), забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном, забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Позивач є управителем будинку, де знаходиться власність відповідачів.

Також суд зазначає, що відповідно до договору довічного утримання 14.11.2017 р., набувач ОСОБА_2 прийняв у власність 52/100 часток на комунальну квартиру за номером АДРЕСА_3 частками права вланості згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно володіє ОСОБА_3 .

Таким чином, право власності на зазначену вище квартиру зареєстроване не лише за відповідачем ОСОБА_1 , а також за іншими особами, які як співвласники квартири можуть домовитись між собою про порядок володіння і користування квартирою, в тому числі про її утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, поточний і капітальний ремонт, технічне переоснащення спільного майна.

Представник позивача в своєму позові залучив відповідачами лише ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і не залучив до участі у справі в якості відповідача іншого співвласника зазначеної квартири, якому належить 48/100, не заявляв суду клопотання про залучення до участі його у справі.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).

Згідно ч.ч.2,3 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем, таке право надається суду лише за клопотанням позивача.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», до спільного майна багатоквартирного будинку належать «несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку».

П.п.3.1.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. за № 376 передбачено, що утримання допоміжних приміщень включає: - технічне обслуговування (планові, позапланові огляди, підготовку до сезонної експлуатації, поточний ремонт конструктивних елементів та інженерних систем і будинкового обладнання).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будинок як різновид будівлі складається «з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устатковання, тварин, рослин, а також предметів».

Згідно з ДБН В.2.2-15-2005, балкон є «виступаюча з площини стіни фасаду обгороджена площадка, що служить для відпочинку влітку», тобто нічим іншим як конструктивним елементом. Нормами ДБН В.2.2-15-2005 передбачено спеціальні вимоги щодо матеріалу, способу кріплення балконів тощо.

Тож, можна зробити висновок, що, коли питання стоїть про ремонт балконів, то йдеться саме про огороджувальні (несуче-огороджувальні) конструкції, якими й утворено балкон. А такі конструкції, відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, є спільною власністю власників квартир.

Відповідно до ст. 151 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт.

Згідно зі статтею 369 ЦК України, володіння, користування і розпоряджання майном, що перебуває у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири.

Суд приходить до висновку, що будинок АДРЕСА_4 є багатоквартирним, у зв`язку із чим під час вирішення питання про ремонт балкону має бути отримана згода всіх співвласників будинку, оскільки мова йде про спільну власність власників квартир.

Позивач в свою чергу повинен надавати співвласникам багатоквартирного будинку послуги з управління багатоквартирним будинком для забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб замовників шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, виконувати ремонт конструктивних елементів будинку, а тому саме позивач зобов`язаний провести ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженої балконної плити в квартирі АДРЕСА_2 .

Крім того, проведення ремонтно-відновлювальних робіт балкону потребує дотримання спеціальних будівельних норм, що забезпечуватимуть безпеку як самих робіт так і наслідків їх виконання. За таких обставин вимога про зобов`язання відповідачів вжити заходів по проведенню ремонтно-відновлювальних балкону, суперечить зазначеним вище положенням закону та не може бути задоволена.

Таким чином, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи вимоги ст.141 ЦПК України, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача відносяться на його рахунок і стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 12,141, 241-246, 258, 263-265, 279-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г.Пашнєв