Справа № 629/1424/20
Номер провадження 2/629/683/20
20.05.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря Котяй А.Ю., розглянувши в м.Лозова в спрощеному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівської державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження нерухомого майна, представник позивача - ОСОБА_2 , -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою про скасування заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована 28.11.2006 року за №4123493 Лозівською державною нотаріальною конторою на підставі Договору застави, б/н, 22.09.1970 року, Лозівський завод ЖБК-16, власник: ОСОБА_3 , додаткові дані: перенос с реєстру обтяжень (старого) №27 від 23.09.1970 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2020 року. 02.03.2020 при оформленні спадщини позивач отримала Інформаційну довідку №202545910 від 02.03.2020 року, зі змісту якої вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис 28.11.2006 року за №4123493 про накладення обтяження, а саме заборони на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 04.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Архівного відділу Лозівської міської ради щодо існування Договору застави, б/н від 22.09.1970 року, функціонування Лозівського заводу ЖБК -16 або його правонаступників, а також фінансових зобов`язань громадянина ОСОБА_4 . З відповіді архівного відділу позивачу стало відомо, що документи щодо реорганізації Лозівського заводу ЖБК -16 не збереглися, але наявні документи, а саме архівні копії відомостей нарахування заробітної плати за 1970, 1973 роки, що свідчать про правонаступництво Лозівського заводу ЖБК -16 ВАТ «Лозівський завод залізобетонних конструкцій». Як вказує позивач, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ВАТ «Лозівський завод залізобетонних конструкцій» було припинено 23.02.2017 року без наявності правонаступників, в архівному фонді товариства значиться громадянин ОСОБА_3 , який працював з січня 1970 року по жовтень 1976 року та з заробітної плати якого утримувались грошові суми за період з липня 1975 року по червень 1976 року на погашення кредитного зобов`язання. Зважаючи на вказане, позивач вказує, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 в повному обсязі розрахувався з наявними кредитними зобов`язаннями після чого звільнився з роботи. Позивач також зазначає, що так як договір застави, б/н від 22.09.1970 року в архівах не зберігся є підстави вважати, що кредитне зобов`язання, яке було виконане за рахунок відрахувань з заробітної плати ОСОБА_3 , було забезпечене саме договором застави, б/н від 22.09.1970. ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори для зняття заборони відчуження житлового будинку, однак їй було відмовлено , так як документи, які б прямо підтверджували факт реорганізації Лозівського заводу ЖБК - 16 не збереглися, а громадянин ОСОБА_3 помер. Враховуючи вище викладене, позивач звернулася з позовом до суду через неможливість вирішення питання у досудовому порядку.
Ухвалою суду від 10.04.2020 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву.
Представник відповідача надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та вирішення справи залишив на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.1986 року, ОСОБА_5 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії Договору купівлі- продажу від 1986 року, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_6 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
На момент звернення до суду, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2020 року(а.с.10), який отримала після смерті ОСОБА_5 .
02.03.2020 при оформленні спадщини позивач отримала Інформаційну довідку №202545910 від 02.03.2020 року(а.с.11-12), зі змісту якої вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис 28.11.2006 року за №4123493 про накладення обтяження, а саме заборони на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована 28.11.2006 року за №4123493 Лозівською державною нотаріальною конторою на підставі Договору застави, б/н, 22.09.1970 року, Лозівський завод ЖБК-16, власник: ОСОБА_3 , додаткові дані: перенос с реєстру обтяжень (старого) №27 від 23.09.1970 року.
04.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Архівного відділу Лозівської міської ради щодо існування Договору застави, б/н від 22.09.1970 року, функціонування Лозівського заводу ЖБК -16 або його правонаступників, а також фінансових зобов`язань громадянина ОСОБА_3 . З відповіді архівного відділу(а.с.17) позивачу стало відомо, що документи щодо реорганізації Лозівського заводу ЖБК -16 не збереглися, але наявні документи, а саме архівні копії відомостей нарахування заробітної плати за 1970, 1973 роки(а.с.18-24), що свідчать про правонаступництво Лозівського заводу ЖБК -16 ВАТ «Лозівський завод залізобетонних конструкцій».
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб(а.с.13-16), ВАТ «Лозівський завод залізобетонних конструкцій» було припинено 23.02.2017 року без наявності правонаступників, в архівному фонді товариства значиться громадянин ОСОБА_3 , який працював з січня 1970 року по жовтень 1976 року та з заробітної плати якого утримувались грошові суми за період з липня 1975 року по червень 1976 року на погашення кредитного зобов`язання.
ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори для зняття заборони відчуження житлового будинку, однак їй було відмовлено(а.с.25), так як документи, які б прямо підтверджували факт реорганізації Лозівського заводу ЖБК - 16 не збереглися, а громадянин ОСОБА_3 помер.
Зважаючи на вище викладене, позивач вирішити самостійно спір або через інші органи не мала можливості.
Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частино 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні
обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, визначено, що приватна власність громадян, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом. Судовий захист прав приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, у тому числі шляхом розгляду справ за позовами про зняття заборони відчуження нерухомого майна.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи вище викладене, зважаючи на відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна є законними та обґрунтованими, оскільки відсутні наявні підстави щодо перебування майна ОСОБА_1 під забороною.
Враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року та керуючись статтями 319, 321 ЦК України, статтями 3, 10, 11, 81-82, 258, 263 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Лозівської державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження нерухомого майна - задовольнити в повному обсязі.
Скасувати заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, яка зареєстрована 28.11.2006 року за №4123493 Лозівською державною нотаріальною конторою на підставі Договору застави, б/н, 22.09.1970 року, Лозівський завод ЖБК-16, об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 , додаткові дані: перенос с реєстру обтяжень (старого) №27 від 23.09.1970 року.
Рішення може бути оскаржено в Харківській апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення

або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач -Лозівська державна нотаріальна контора, , адреса: Харківська область, м.Лозова, вул.М.Грушевського, буд.7.

Суддя Т.О.Каращук