РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Олех Ю.М.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що 30 вересня 2016 року приблизно о 13 годин 25 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Фіат Добло» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Смарт Сіті» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений належний йому автомобіль марки «Смарт Сіті» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року його позов про відшкодування матеріальної шкоди був задоволений частково, а постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року - задоволений.

Зазначає, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у необхідності відновлення його порушених прав шляхом звернення до суду, пошук адвоката з метою надання йому професійної правничої допомоги. Він є пенсіонером та інвалідом, автомобіль був предметом мобільного пересування, проте в результаті дорожньо-транспортної пригоди був повністю знищений.

Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 11-06-19 від 18 червня 2019 року йому завдана моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка становить грошову суму в межах 10 мінімальних заробітних плат на час дослідження.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 41730 гривень на відшкодування моральної шкоди та 4173 гривні витрат на проведення оцінки вартості моральної шкоди.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач позовну заяву з додатками отримав (а.с. 52), відзив на позовну заяву у визначений строк не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року приблизно о 13 годин 25 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Фіат Добло» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Смарт Сіті» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

З позову вбачається, що у результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Смарт Сіті» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Абразив-центр», треті особи ОСОБА_2 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди задоволений частково (а.с. 9-10).

Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ТОВ «Абразив-центр» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 86028 гривень, витрати на проведення оцінки вартості матеріальної шкоди в сумі 1500 гривень та витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 600 гривень (а.с. 6-8).

Постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди в сумі 41730 гривень.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України потрібна наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (статті 12, 81 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 397/1745/14-ц.

Суд вважає, що знайшли своє підтвердження доводи позивача про необхідність відшкодування йому моральної шкоди з ОСОБА_2 , як власнику пошкодженого майна відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Позивач при визначенні розміру моральної шкоди посилається на висновок соціально-психологічного дослідження № 11-06-19 від 18 червня 2019 року, відповідно до якого останньому завдана моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка становить грошову суму в межах 10 мінімальних заробітних плат на час дослідження (а.с. 11-23).

Висновок соціально-психологічного дослідження підтверджує завдання позивачу моральної шкоди, проте не має переважного значення та не є беззаперечним доказом на підтвердження розміру завданої позивачу моральної шкоди, оскільки висновок є лише одним із доказів у справі, які підлягають оцінці судом.

Суд враховує, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки пошкоджено його майно, майнову шкоду відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано, що поглиблює страждання позивача.

Крім того, позивач був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, зокрема, звертатися до суду, щоб стягнути в примусовому порядку завдану відповідачем майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, при визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків у результаті дорожньо-транспортної пригоди для позивача не настало, тому з огляду на засади розумності та справедливості приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині в сумі 3000 гривень, оскільки такий розмір моральної шкоди є співмірним з допущеними порушеннями з боку відповідача.

Також, підлягають стягненню з відповідача й понесені позивачем витрати на проведення оцінки вартості моральної шкоди в розмірі 4173 гривні, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 12 червня 2019 року (а.с. 41).

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази.

У матеріалах справи міститься ордер на підставі договору про надання правової допомоги від ОСОБА_1 на ОСОБА_3 (а.с. 43).

Вбачається, що позивачем не надано суду договору про надання правової допомоги, а також доказів оплати наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України.

За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 23, 1166, 1167 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, витрати на проведення оцінки вартості моральної шкоди в розмірі 4173 гривні та судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: