Єдиний унікальний номер справи 235/4936/19
Номер провадження 4-с/235/15/20
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Фоміної Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (стягувач), представник заявника (скаржника) адвокат Сакун Віталій Анатолійович на дії (рішення) головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клещевнікова Миколи Івановича у виконавчому провадженні № 60677462 за виконавчим листом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 235/4936/19 від 05.11.2019 року про стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (стягувач) грошову компенсацію за моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд суду пред`явлено вказану скаргу, в якій адвокат Сакун В.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 просить:

1) поновити пропущений строк для подання скарги на рішення державного виконавця;

2) визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клещевнікова М.І. від 25.11.2019 року про зупинення виконавчого провадження 60677462 (п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року);

3) зобов`язати головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клещевнікова М.І. поновити виконавчі дії по виконавчому провадженню 60677462.

Скарга вмотивована тим, що Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 25.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60677462 на підставі виконавчого листа, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за рішенням від 03.10.2019 року по справі № 235/4936/19 про стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої професійним захворюванням в сумі 30 000,00 гривень. Постановою державного виконавця Покровського МРВ ДВС Клещевнікова М.І. від 25.11.2019 року виконавче провадження № 60677462 об`єднано у зведене виконавче провадження № 38688807. Крім того, постановою державного виконавця від 25.11.2019 року вчинення виконавчих дій зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку із внесенням ДП «ВК «Краснолиманська» до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, приватизацію яких розпочато в 2018 року. Постанову про зупинення виконавчих дій адвокат Сакун В.А. вважає неправомірною, такою, що прийнята без врахування положенням вимог Законів України «Про виконавче провадження», «Про приватизацію державного і комунального майна», «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств». Так, представник заявника (скаржника, стягувача) зазначає, що норми вказаних Законів мають застосуватися в логічному взаємоузгодженні, а саме: статті 1 Закону № 1404-VIII, якою передбачено, що державний виконавець, повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження; статті 34 Закону № 2269-VІІІ, якою визначено, що галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами; статті 2 Закону № 4650-VІ, якою передбачено, що мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження не застосовується щодо рішень про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Аналіз наведених норм, на думку адвоката Сакуна В.А., свідчить, що для вугледобувних підприємств визначено особливі умови приватизації, зокрема, шляхом встановлення відповідного мораторію під час виконавчого провадження, а не зупинення вчинення виконавчих дій при включенні таких підприємства до переліку об`єктів малої або великої приватизації. Оскаржуване рішення державного виконавця за позицією адвоката Сакуна В.А. порушує права ОСОБА_1 як стягувача, сторони виконавчого провадження. Так, в скарзі увага суду акцентується на те, що держава встановлює гарантію виконання рішення суду про стягнення присуджених грошових коштів (ст. 124 Конституції України); стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення Конституційного суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012 року, рішення ЄСПЛ у справах «Півень проти України», «Горнсбі проти Греції»); існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено підґрунтя для законного сподівання на виплату такої заборгованості і становить майно цієї особи (рішення ЄСПЛ «Агрокомплекс проти України»). Зупинення виконавчих дій на невизначений час призводить до затягування строків виконання судового рішення, порушення конституційних прав стягувача ОСОБА_1 на отримання присудженої суми грошових коштів. За таких обставин в судовому порядку заявлено вимогу про захист прав в спосіб оскарження дій (рішення) державного виконавця.

Скарга призначена до розгляду в порядку ст. 450 ЦПК України.

Представник заявника (стягувача) ОСОБА_1 адвокат Сакун В.А. (уповноважений ордером серія ДН № 024748) в судове засідання не з`явився, суду в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ст. 58 ЦПК України адресовано заяву про розгляд справи в його відсутність на підставі попередньо поданих матеріалів, заявлені вимоги підтримав.

Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на адресу суду в порядку ст. 211 ЦПК України спрямовано лист про розгляд справи у відсутність представника, по суті скарги жодних заперечень не надано, позицію (відмовити, задовольнити, на розсуд суду) щодо ухвалення рішення по суті скарги ОСОБА_1 не зазначено.

Боржник Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, на виклик суду участь представника не забезпечено, клопотань про відкладення розгляду справи не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не перешкоджають її розгляду.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.10.2019 року по справі № 235/4936/19 з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 стягнуто на відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням 30 000,00 гривень (а.с. 15-20).

05.11.2019 року на примусове виконання вказаного рішення суду від 03.10.2019 року, яке набуло законної сили 05.11.2019 року, Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист (а.с. 43).

Постановою головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області Клешевнікова М.І. від 25.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60677462 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 235/4936/19, виданого 05.11.2019 року про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої професійним захворюванням 30 000,00 гривень; зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно (а. с. 40 зворот).

Постановою головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області Клешевнікова М.І. від 25.11.2019 року відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 60677462 приєднане до зведеного виконавчого провадження № 38688807 (а. с. 41)

Постанова про приєднання ВП № 60677462 до зведеного виконавчого провадження не оскаружється.

Постановою головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області Клешевнікова М.І. від 25.11.2019 року виконавче провадження № 60677462 зупинено на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 40).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. При розгляді скарги підлягають врахуванню рекомендації, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 вбачається, що оскаржувану постанову державного виконавця Покровського МРВ ДВС від 25.11.2019 року стягувачем (заявником) отримано 03 квітня 2020 року. Такі доводи підтверджено копією запиту адвоката Сакуна В.А. до Покровського МРВ ДВС про надання відомостей про стан виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди (а.с. 14). Листом Покровського МРВ ДВС № 17-18/17874 від 30.03.2020 року на адресу адвоката Сакуна В.А. направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 60677462 (а.с. 21). За отримання ідентифікатора доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження стороною заявника встановлено, що державним виконавцем прийнято постанову про зупинення виконавчих дій.

Суд приймає до уваги такі доводи заявника, та вважає, що строк на подачу скарги пропущено з поважних причин, тому забезпечуючи право на доступ до правосуддя, - вважає наявними законні підстави для поновлення строку для звернення до суду.

Розглядаючи по суті порушені ОСОБА_1 в скарзі питання, з наданням правової оцінки заявленим вимогам про визнання неправомірною постанови державного виконавця про зупинення виконавчих дій - суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки і права виконавців, зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтями 34, 35 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року. Конкретні підстави зупинення вчинення виконавчих дій зазначені в пунктах 1 - 12 частини 1 статті 34 цього Закону.

Так, в оскаржуваній постанові головного державного виконавця Покровського МРВ ДВС від 25.11.2019 року зазначено, що вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені № 60677462 зупинені на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною 2 статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до приписів пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

З наведеного вбачається, що винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій з визначених частиною 1 статті 34 Закону № 1404-VIII підстав фактично є обов`язком державного виконавця, крім винятків, прямо установлених цим Законом та іншими законодавчими актами.

Так, наказом Фонду державного майна України № 762 від 08.06.2018 року відповідно до законів України «Про Фонд державного майна України», «Про приватизацію державного і комунального майна», «Про особливості вугледобувних підприємств», з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України № 358-р від 10.05.2018 року «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році» - прийнято рішення про приватизацію ДП «ВК «Краснолиманська» (а.с. 42). Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 447 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році». Обставина щодо включення боржника до переліку об`єктів приватизації є встановленою і не спростовується.

Суд звертає увагу, що пункт 12 включено до частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII згідно із Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» № 2269-VIII від 18.01.2018 року (набрав чинності з 07.03.2018 року).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 2269-VIII визначено, що законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів; галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємств та громадських формувань ДП «ВК «Краснолиманська» є державним підприємством, ідентифікаційний код юридичної особи 31599557, засновник Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, основний вид діяльності добування кам`яного вугілля, не перебуває в процесі банкрутства, санації, припинення (а.с. 45-53).

Особливості приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості їх діяльності у післяприватизаційний період визначені Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» № 4650-VІ від 12.04.2002 року.

Відповідно до вимог Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств»:

- ст. 3: приватизація вугледобувних підприємств здійснюється відповідно до законодавства з питань приватизації з урахуванням особливостей, визначених цим Законом;

- п. 2 ч. 1 ст. 2: особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств є - встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження; мораторій не застосовується щодо рішень, зокрема, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна», а також Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» не встановлюється заборона (мораторій) на звернення стягнення на підставі виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню на майно боржника у разі його включення до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації. При цьому, згідно частин 4, 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з мотивами скарги ОСОБА_1 , що лише факт включення ДП «ВК «Краснолиманська» (боржник) до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, не є підставою для зупинення виконавчого провадження. Суд зазначає, що зупинення вчинення виконавчих дій порушує право ОСОБА_1 на виконання судового рішення та отримання присудженої моральної компенсації за рахунок реалізації майна боржника.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» порядок приватизації державного і комунального майна передбачає, зокрема, формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; прийняття рішення про приватизацію; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта та у випадках, передбачених цим Законом, інформації про вивчення попиту для визначення стартової ціни; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; опублікування інформації про результати приватизації; прийняття рішення про завершення приватизації.

Матеріалами справи підтверджується, що процес приватизації ДП «ВК «Краснолиманська» розпочався ще в 2018 році, до цього часу не завершений, тривалість процедури не відома. Зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 60677462 з примусового виконання рішення суду про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 моральної компенсації за отримане трудове каліцтво (професійне захворювання) в сумі 30 000,00 гривень призводить до порушення прав стягувача щодо строків отримання присуджених грошових сум, а також нівелює гарантії примусового виконання рішення суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 60677462 на час проведення процедури приватизації ДП «ВК «Краснолиманська» з подальшим включенням відомостей про заборгованість перед стягувачем ОСОБА_1 за виконавчим листом до договору купівлі продажу під час приватизації об`єкта державної власності, в порядку ст. ст. 26, 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» є хибними діями державного виконавця. Орган що здійснює приватизацію (Фонд державного майна) не має права доступу до матеріалів виконавчого провадження (не є стороною виконавчого провадження) та не має відомостей про стан виконання у виконавчому провадженні. Судове рішення зі стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом (ушкодженням здоров`я при професійному захворюванні), що набрало законної сили та перебуває на виконанні підлягає безумовному виконанню з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

В свою чергу, такі положення чинного законодавства державним виконавцем Покровського МРВ ДВС враховано не було.

Положенням ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. При цьому, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлюються Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 року.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державне підприємство. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України № 4901-VI від 05.06.2012 року виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Таким чином, державний виконавець при проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 60677462 зобов`язаний враховувати і норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012 року, № 18-рп/2012 від 13.12.2012 року).

Суд, сумуючи вищевикладене, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення відповідних дій; безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія, своєчасно, тобто протягом розумного строку, - приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню за викладених вище обставин, оскаржувана постанова державного виконавця Покровського МРВ ДВС від 25.11.2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій підлягає визнанню неправомірною.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 451 ЦПК України за результати розгляду скарги суд постановлює ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 14 постанови Пленуму ВСС «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6, враховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні ЦПК, ні законом «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Такий висновок також викладено Верховним судом в постанові № 589/6044/2013 від 14.02.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявлено вимоги відшкодування за рахунок Покровського МРВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витрат на правову допомогу.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 72/1010/16-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження підставності вимог ОСОБА_1 про відшкодування правових витрат надано такі документальні матеріали: - договір про надання правової допомоги, укладений 06.07.2019 року з ОСОБА_2 , додаткова угода до договору № б/н від 04.04.2020 року, згідно умов якої заявник отримує послуги адвоката з підготування скарги на постанову державного виконавця, представництво інтересів в суді (а.с. 8, 10); - Акт про надання правових послуг від 04.04.2020 року, а саме адвокат Сакун В.А. підготував скаргу на постанову державного виконавця, на що витрачено 3 години робочого часу, вартість послуг 3000,00 гривень; - розрахункова квитанція про отримання від ОСОБА_1 грошову суму 3000,00 гривень за Актом від 04.04.2020 року (а.с. 13).

Суд, надаючи оцінку вказаним доказам, - приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витрачених адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Суд, враховуючи викладене, беручи до уваги зміст та підстави скарги, строк розгляду справи та процесуальну поведінку представника заявника під час судового провадження, ставлення до виконання процесуальних обов`язків (причиною відкладення розгляду справи стала потреба в наданні уточнень з причини неточної інформації, зазначеної в первісній редакції скарги), не вжиття стороною заявника заходів до мирного врегулювання спору, обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, - вважає, що з Покровського МРВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 500,00 гривень. В іншій частині понесення судових витрат у вигляді правничої допомоги слід відмовити.

На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 35, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на дії (рішення) головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клещевнікова Миколи Івановича у виконавчому провадженні № 60677462.

Визнати неправомірною постанову, прийняту 25 листопада 2019 року головним державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Клещевніковим Миколою Івановичем про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 60677462 з примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 235/4936/19 від 05.11.2019 року про стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (стягувач) грошову компенсацію за моральну шкоду.

Зобов`язати Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити виконавчі дії у виконавчому провадженні № 60677462.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині понесення судових витрат у вигляді правничої допомоги відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала суду, що постановлена в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржене протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року строки визначені, зокрема, статтею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)

Суддя: