Єдиний унікальний номер №243/2652/20
Номер провадження №2/243/1315/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Дюміної Н.О.,

при секретарі - Прилуцькій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2020 року до суду Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивач мотивує свої вимоги тим, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Його матері на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №170304 від 15.10.2007 р. належала земельна ділянка площею 6,2868 та, кадастровий №:01:000:0026, розташована у Донецькій області, Слов`янському районі, на території Миколаївської міської ради (колишньої Рай-Олександрівської сільської ради), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті матері залишилась спадщина - вищевказана земельна ділянка, яку прийняв його батько ОСОБА_1 , оскільки постійно проживав з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Однак батько не встиг оформити спадщину і зареєструвати право власності на неї, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він прийняв спадщину, оскільки подав відповідну заяву нотаріусу. Пізніше він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, який би підтверджував право власності на неї спадкодавця. На сьогодні право власності на успадковану земельну ділянку зареєстроване за його померлою матір`ю, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ДН №170304 від 15.10.2007 р., Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 16.03.2020 р., Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №204650029 від 18.03.2020 р.

Таким чином, виникла ситуація, коли він успадкував земельну ділянку після смерті батька, однак позбавлений можливості оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на земельну ділянку за його батьком (земельна ділянка прийнята ним після смерті матері, однак спадщина не оформлена і право власності не зареєстроване).

Тому, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього він можу лише в судовому порядку.

З огляду на викладене просять суд визнати за ним ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 6,2868 га, кадастровий №:01:000:0026, розташовану в Донецькій області, Слов`янському районі, на території Миколаївської міської ради (колишньої Рай-Олександрівської сільської ради), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та Представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Рішення просить винести на розсуд суду.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Суд, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

13 квітня 1965 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 26 липня 2010 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 13 липня 2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_2 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору оренди земельної частки (паю) №8/31 від 30 березня 200 року, встановлено, що ОСОБА_3 надала в оренду належну їй земельну ділянку площею 6,2868 га, яка розташована на території Рай-Олександрівської сільської ради. Відповідно до даних зазначених в договорі оренди ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН№170304, виданого на підставі розпорядження голови Слов`янської райдержадміністрації від 01 грудня 2005 року за №593, ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянку площею 6,2868 га, яка розташована на території Рай-Олександрівської сільської ради .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 16 березня 2020 року, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0026 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована в Донецькій області Слов`янського району та території Миколаївської міської ради (колишньої Рай-Олександровської сільської ради) належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту від 15.10.2007 року №ДН170304 (а.с.15-17).

З довідки № 702/07-14 від 08.12.2011, виданої державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, вбачається, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с. 25).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2012 року реєстровий №525 видане державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П., ОСОБА_1 отримав спадщину яка складається з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2012 року реєстровий №525 видане державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П., ОСОБА_1 отримав спадщину яка складається з земельної ділянки яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Постановою державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. від 29.05.2012 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,2868 га., розташованої на території Рай-Олександрівської сільської ради Слов`янського району Донецької області у зв`язку із відсутністю правовстановлювального документу на ім`я померлого (а.с. 27).

Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом на цю спадщину є син спадкодавця - позивач ОСОБА_1 , який у строки, визначені положеннями статті 1270 ЦК України, звернулася до органів нотаріату з питання прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом.

Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті ОСОБА_2 судом не було встановлено.

Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Частиною другою статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Положеннями ст.ст.1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В силу перелічених правових норм, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, який скористався своїм правом прийняття та оформлення спадщини, що відкрилася після смерті його батька.

Разом з цим вбачається, що право позивача порушене, оскільки він позбавлен можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє усіма необхідними законними підставами для цього - через те, що за час свого життя спадкодавець ОСОБА_2 не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а`ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 . За життя спадкодавець ОСОБА_2 набув у встановленому порядку право власності на зазначену земельну ділянку після смерті дружини - ОСОБА_3 оскільки на момент прийняття спадщини постійно проживав з дружиною, але не оформив його належним чином, тому підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 6,2868 га, кадастровий №:01:000:0026, розташовану в Донецькій області, Слов`янському районі, на території Миколаївської міської ради (колишньої Рай-Олександрівської сільської ради), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач не вимагав компенсації за понесені судові витрати.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15-16, 28, 294, 373, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст. 4-5, 12-13, 128, 130, 141, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 6,2868 га, кадастровий №:01:000:0026, розташовану в Донецькій області, Слов`янському районі, на території Миколаївської міської ради (колишньої Рай-Олександрівської сільської ради), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 18.06.2020 № 731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна