ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року

м. Харків

справа № 613/1239/19

провадження № 22-ц/818/2768/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Уварової Ю.В.,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.01.2011 у розмірі 127392 грн 57 коп.

Позов мотивований тим, що 19.01.2011 між Банком та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.08.2019 утворилась заборгованість 287739 грн 24 коп., яка складається з: 1322 грн 78 коп. - заборгованість за кредитом; 279328,25 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 7088,21 грн заборгованість за пенею та комісією. Виходячи з того, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення будь-якої частини суми заборгованості за кредитом, Банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 127392,57 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 1322,78 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом 126069,79 грн за період з 19.01.2011 по 31.07.2018.

Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.01.2011 в розмірі 1322,78 грн та судовий збір в сумі 19,98 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1322,78 грн. Посилаючись на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд відмовив у стягненні процентів. Надані Банком до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписувались ОСОБА_1 при заповненні заяви-анкети 19.01.2011, тому не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Підписавши заяву позичальника відповідач засвідчив, що він ознайомлений з Тарифами Банку, Умовами і правилами користування кредитними коштами, а отже, повністю згодний з умовами кредитування. ОСОБА_1 не оспорювався та не визнався недійсним договір, як і не оспорювалося укладання чи не укладання договору, а отже, відповідач погодився зі всіма умовами кредитного договору. Посилання суду першої інстанції на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, є безпідставним, оскільки у справі №342/180/17 відповідач заперечував проти ознайомлення його з умовами та правилами кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». ОСОБА_1 таких заперечень не надавав. При цьому відповідач користувався кредитними коштами, тобто визнав умови кредитування позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В письмових поясненнях Шевченко Антон Олександрович, який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», наполягає на задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що кредит був отриманий відповідачем у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, який надається Банком в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поповнюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Так, в межах цього кредитного договору позичальнику видавалась одна картка, яка має строк дії до 30.11.2015. Таким чином, правильним буде вважатися нарахування процентів в межах строку кредитування в період з 19.01.2011 по 30.11.2015. За час користування кредитними коштами відсоткова ставка за Договором змінювалась, отже, вірний розмір заборгованості за процентами в межах строку кредитування за період з 19.01.2011 по 30.11.2015 за первісною відсотковою ставкою (30%) складе 1789,92 грн (а.с. 165-167).

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши й обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України)).

Рішення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржено, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріали справи свідчать та установлено судом, що 19 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», за умовами якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з платіжною карткою «Універсальна». Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 17-18).

ОСОБА_1 укладення чи не укладення кредитного договору з Банком не оспорював, не довів, що підписуючи Анкету-заяву ознайомлювався з іншими Умовами і правилами, ніж ті, що містяться у матеріалах справи. З розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто фактично погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами ( а.с. 12-16, 146-150). Термін дії виданої відповідачу картки № НОМЕР_1 листопад 2015 року (а.с. 145).

Посилання суду на те, що наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (надалі Умов та правил), які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_1 і тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, не є обґрунтованим.

Справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. ОСОБА_1 на адресу, зазначену у позовній заяві, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та додатків до неї. Проте зазначені документи відповідач не отримав, жодних заперечень проти позову не надав.

Суд апеляційної інстанції також направляв відповідачу копію ухвали про відкриття провадження з додатками за останньою відомою адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак даних про отримання кореспонденції відповідачем немає.

За таких обставин застосування судом до спірних правовідносин висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у цивільній справі № 342/180/17, є безпідставним, оскільки за замістом зазначеної постанови відповідачі заперечували проти факту ознайомлення їх з тією редакцією Витягу Умов та правил, що були долучені до матеріалів справи банком. В той час як ОСОБА_1 жодних заперечень з зазначеного приводу суду не надав.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил у випадку невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати обов`язок по поверненню Кредиту, в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), виплатити Банку винагороду.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору.

Згідно з наданим Банком розрахунком станом на 31 серпня 2019 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 279 328 грн 25 коп., з яких Банк просить стягнути 126 069 грн 79 коп. (а.с. 12-16).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві (а.с. 54).

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно (п. 2.1.1.2.11 Умов та правил).

Після закінчення строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії) за зверненням клієнта в Банк згідно з діючими тарифами (п. 2.1.1.2.12 Умов та правил).

З указаного вище, що строк кредитування ОСОБА_1 був обмежений строком дії кредитної картки. Згідно з наявними у справі доказами кредитна картка відповідача діяла до 30.11.2015 (а.с. 145).

Із письмових пояснень Шевченка Антона Олександровича представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що розмір процентів в межах строку кредитування за процентною ставкою 30 відсотків річних, встановленою Банком при підписанні анкети-заяви від 19.01.2011, за період з 19.01.2011 по 30.11.2015 складатиме 1789 грн 92 коп. Саме цей розмір процентів підлягає стягненню з відповідача.

Апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції зміні у вказаній вище частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішенням суду від 27.02.2020 з ОСОБА_1 стягнуто 19 грн 98 коп. судового збору пропорційно задоволеній частині позову. Оскільки судовою колегію рішення суду змінене та збільшена сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, рішення суду в частині стягнення судових витрат також підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Позов Банку задоволений на 2,44%, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 46 грн 87 коп. судового збору, сплачених при подачі позовної заяви (а.с. 1).

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена на 1,41 %, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 4 грн 06 коп. судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги (а.с. 156).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 27 лютого 2020 року в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1 789 (одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 46 (сорок шість) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 4 (чотири) гривні 06 (шість) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 15 травня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова