АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року

м. Чернівці

справа № 725/4901/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

позивач за первісним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом ОСОБА_2

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 серпня 2019 року та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на додаткове рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 серпня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Федіна А.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , площею 83,70 кв.м.; 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 площею 556,30 кв.м.; приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 ; 1/3 частку в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою Іспанія АДРЕСА_6 «Елегансе»; 1/3 частину торговельного павільйону, 20-тонного контейнера-ВГП, загальною площею 30,00 кв., який розташований на торговельному місці № НОМЕР_2 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок»; садовий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_7 , площею 28,4 кв.м.; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску;

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 ;

- внаслідок поділу спільного майна подружжя в натурі виділити їй у власність житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 83,70 кв.м. АДРЕСА_9 місті АДРЕСА_7 ; приміщення магазину по АДРЕСА_5 ; 1/3 частину торговельного павільйону, 20-тонного контейнера-ВГП, загальною площею 30,00 кв., що відповідно буде становити 10 кв.м. вказаного контейнеру, який розташований на торговельному місці № НОМЕР_2 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок»;

- внаслідок поділу спільного майна подружжя в натурі виділити ОСОБА_2 у власність 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 площею 556,30 кв.м.; садовий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_7 , площею 28,4 кв.м.; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску; 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_10 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію різниці між вартістю 1/2 частини спільного майна подружжя, яке підлягає передачі у власність ОСОБА_2 в натурі та вартістю нерухомого майна, яке підлягає передачі у власність ОСОБА_1 в натурі в сумі 1 785 927 гривень 50 копійок;

- припинити режим спільної сумісної власності на майно: житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , площею 83,70 кв.м.; 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 площею 556,30 кв.м.; приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 ; 1/3 частку в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою Іспанія АДРЕСА_11 370 АДРЕСА_6 , Дорога АДРЕСА_6 Комплекс «Елегансе»; 1/3 частину торговельного павільйону 20-тонного контейнера-ВГП, загальною площею 30,00 кв., який розташований на торговельному місці № НОМЕР_2 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок»; садовий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_7 площею 28,4 кв.м.; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску.

Посилалася на те, що 21 вересня 1979 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, під час якого вони набули у власність наступне майно: житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 площею 83,70 кв.м.; 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_4 площею 556,30 кв.м.; приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 ; 1/3 частку в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою Іспанія АДРЕСА_6 Комплекс «Елегансе»; 1/3 частину торговельного павільйону, 20-тонного контейнера-ВГП, загальною площею 30,00 кв., який розташований на торговельному місці № НОМЕР_2 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок»; садовий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_7 , площею 28,4 кв.м.; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску.

Також в період шлюбу нею набуто у власність квартиру АДРЕСА_12 , яка є її особистою приватною власністю, оскільки придбана за рахунок отриманих коштів від відчуження квартири АДРЕСА_13 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та договору дарування.

25/1000 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2 .. Вважала, що вказане нерухоме майно та 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину за тією ж адресою слід залишити у власності відповідача, оскільки вказаний майновий комплекс використовується ним у підприємницькій діяльності.

Зазначала, що між сторонами виникла конфліктна ситуація щодо порядку користування спільним майном. Відповідач заперечує належність їй вказаного майна на праві спільної сумісної власності, що позбавляє позивачку можливості отримувати доходи від користування таким майном.

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою.

Просив:

- виключити із переліку майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя 25/1000 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , торговельне місце АДРЕСА_4 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок», облаштоване 20-тонним контейнером (ВГП), 1/3 ідеальних часток в квартирі АДРЕСА_10 ;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , площею 83,70 кв.м.; 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 площею 556,30 кв.м.; приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 АДРЕСА_7 площею 28,4 кв.м.; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску; квартиру АДРЕСА_12 ;

- виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ; 1/2 частку нежитлового приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 ; 1/2 частку від 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_14 /2 частку приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 ; 1/2 частку садового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_7 ; 1/2 частку квартири АДРЕСА_12 ; 1/2 частку автомобіля Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску;

- виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ; 1/2 частку нежитлового приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 ; 1/2 частку від 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_14 /2 частку приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 ; 1/2 частку садового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_7 ; 1/2 частку квартири АДРЕСА_12 ; 1/2 частку автомобіля Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску.

Посилався на те, що не може бути предметом поділу як спільне майно подружжя 25/1000 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , оскільки таке майно належить йому на праві особистої приватної власності згідно договору дарування. Квартира АДРЕСА_10 , придбана ним, його донькою та зятем, проте у встановленому законом порядку право власності на вказане майно не зареєстроване та при вирішенні будь-яких спірних питань щодо цієї нерухомості має бути застосоване законодавство тієї держави на території якої знаходиться відповідне майно. Крім того, торговельне місце на території КП МТК «Калинівський ринок» не набуте ним у власність, а лише перебуває у його користуванні, а тому також не може бути предметом поділу як спільне майно подружжя. Зазначав, що він відмовляється від виплати будь-якої грошової компенсації ОСОБА_1 через відсутність коштів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 серпня 2019 року первісний та зустрічний позов задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_12 який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_15 / АДРЕСА_16 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 по АДРЕСА_7 ; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

- 1/2 частину житлового будинку літера А, загальною площею 93,10 кв.м. в тому числі житловою площею 59,60 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ;

-1/2 частину нежитлового приміщення кафе-бару, загальною площею 83,70 кв.м., яке знаходиться по

АДРЕСА_17 /2 від 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4

- 1/2 частину магазину, площею 32,67 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_5 ;

- 1/2 частину садового будинку літера А, площею 28,4 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_7 , садівниче товариство « АДРЕСА_18 »;

- 1/2 ідеальну частку автомобіля марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_12 , загальною площею 67,60 кв.м., в тому числі житловою площею 32,60 кв.м.;

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

- 1/2 частину житлового будинку літера А, загальною площею 93,10 кв.м. в тому числі житловою площею 59,60 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ;

-1/2 частину нежитлового приміщення кафе-бару, загальною площею 83,70 кв.м., яке знаходиться по

АДРЕСА_17 /2 від 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4

- 1/2 частину магазину, площею 32,67 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_5 ;

- 1/2 частину садового будинку літера А, площею 28,4 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_7 , садівниче товариство « АДРЕСА_18 »;

- 1/2 ідеальну частку автомобіля марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_12 , загальною площею 67,60 кв.м. в тому числі житловою площею 32,60 кв.м.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_12 який знаходиться по АДРЕСА_19 приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_15 / АДРЕСА_16 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 по АДРЕСА_7 ; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 припинено.

Суд виходив з того, що за час шлюбу сторони набули квартиру АДРЕСА_12 який знаходиться по АДРЕСА_19 приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_15 / АДРЕСА_16 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 по АДРЕСА_7 ; автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, які підлягають поділу між ними.

25/1000 часток нежилих приміщень, які знаходяться по АДРЕСА_4 належать ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності та поділу не підлягають, оскільки були набуті останнім на підставі договору дарування.

На підтвердження набуття ОСОБА_2 частки у квартирі, яка знаходиться на території Іспанії за адресою АДРЕСА_20 , сторонами та їх представниками не надано відповідних документів з апостилем, у зв`язку з чим відсутні належні та допустимі докази наявності у власності ОСОБА_2 частки у вказаній квартирі, а також набуття ним у власність такого майна у період шлюбу за спільні кошти подружжя.

Контейнер, який розташований на торговельному місці № НОМЕР_2 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок», площею 30,00 кв.м., може бути предметом поділу спільного майна подружжя. При цьому позивачем за первісним позовом ставилась вимога про поділ саме торговельного павільйону, а не торгового місця, про виключення якого із переліку майна, що підлягає поділу, просив ОСОБА_2 , у зв`язку з чим зустрічний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Належність спірного 20-тонного контейнера ОСОБА_2 та набуття ним його у власність в період шлюбу за спільні кошти подружжя не доведене належними та допустимими доказами. Крім того, відсутні належні та допустимі докази щодо вартості вказаного торгового павільйону.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували що квартира АДРЕСА_12 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вказана нерухомість є предметом поділу як спільне майно подружжя.

Суд прийшов до висновку, що враховуючи обставини справи, найбільш прийнятним варіантом поділу спільного майна подружжя є визначення ідеальних часток сторін, які є рівними.

Додатковим судовим рішення від 30 серпня 2019 року у стягненні з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, яка надана адвокатами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в сумі 39 400 відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 не заявив про витрати на професійну правничу допомогу, які він очікував понести у зв`язку із розглядом даного спору та не повідомив про такі витрати ОСОБА_1 . Такі дії ОСОБА_2 не відповідають принципам пропорційності та змагальності цивільного процесу та як наслідок вплинули на право ОСОБА_1 заявити про зменшення витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить додаткове рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що суд неправомірно виключив з кола спільного майна подружжя 1/3 частки в квартири (апартаментах) №17, яка знаходиться в Іспанії, 370 Денія (Аліканте), Дорога Сардіна, Комплекс «Елегансе», оскільки ОСОБА_2 визнав факт придбання вказаного майна в період перебування у шлюбі.

Також суд безпідставно не включив до обсягу спільного майна 1/3 частку контейнера, який розташований на торговельному місці № НОМЕР_2 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок», який було придбано подружжям на виконання договору купівлі-продажу права на встановлення великогабаритних павільйонів на території міського торгового центу від 21 червня 1996 року. Вказаний факт також був визнаний ОСОБА_2 . Крім того, в матеріалах справи є докази щодо вартості вказаного контейнера в сумі 970 000 гривень.

Судом також не враховано, що двокімнатна квартира АДРЕСА_12 є особистою власністю ОСОБА_1 , оскільки придбана за рахунок її особистих коштів в сумі 60 000 доларів США, які вона отримана від продажу її особистої квартири, яка знаходилась по АДРЕСА_21 . Вказаний факт був підтверджений в судовому засіданні ОСОБА_2 .

Зазначала, що запропонований нею поділ спільного майна подружжя відповідає вимогами закону, здійснений з дотриманням рівності часток, однак суд не здійснив поділ такого майна подружжя в натурі. Без вказаного поділу її права на користування та розпорядження цим майном та отримання доходів від його використання є порушеними.

Судом неправильно застосовано до спірних правовідносин норми статті 365 ЦК України.

ОСОБА_2 посилається на те, що додаткове судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що не зазначення орієнтовного розміру витрат на правничу допомогу не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат. Вважав, що вказана обставина не порушує принцип пропорційності та змагальності цивільного процесу.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 серпня 2019 року.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення залишити без змін.

Посилалася на те, що додаткове рішення є законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції правильно застосував норми частини 2 статті 134 ЦПК України та відмовив у стягнені витрат на правничу допомогу.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

21 вересня 1979 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали та зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 2 червня 2017 року серії НОМЕР_5 (а.с.69 т.1).

10 червня 1994 року ОСОБА_2 придбав садовий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_7 , площею 28,4 кв.м., що підтверджується договором купівлі продажу (а.с.42-43 т.1).

26 квітня 1996 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_13 (а.с.57 т.2).

10 липня 1997 року ОСОБА_1 набула право власності за договором дарування на 1/2 частку квартири АДРЕСА_13 (а.с.58-59 т.2).

22 червня 1998 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 (а.с.34 т.1).

Згідно договору купівлі-продажу від 22 червня 2001 року ОСОБА_2 придбав підсобні приміщення, які знаходяться на першому поверсі площею 16 кв.м. та становлять 2/100 ідеальної частки будинковолодіння по АДРЕСА_4 (а.с.162-163 т.3).

23 листопада 2006 року ОСОБА_1 продала квартиру АДРЕСА_13 за ціною 25 250 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.61-62 т.2).

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_12 за ціною 446 160 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.63-64 т.2).

15 серпня 2007 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що посвідчує його право на 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , площею 556,30 кв.м. (а.с.32 т.1).

17 серпня 2007 року ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності на 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15625646 (а.с.179 т.3).

3 липня 2007 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що посвідчує його право на нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , площею 83,70 кв.м. (а.с.33 т.1).

24 грудня 2008 року ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності на автомобіль марки Mercedes-benz, модель НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.197 т.3).

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_12 та зареєструвала право власності на вказане майно, що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.218, 219 т.1).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №108958759 від 26 грудня 2017 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано прав власності на 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 площею 556,30 кв.м.; приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 (а.с.233-234 т.1).

19 вересня 2014 року ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали квартиру (апартаменти) № НОМЕР_1 , АДРЕСА_22 знаходиться за АДРЕСА_20 » за ціною 170 000 Євро (а.с.11-21 т.1).

З інформаційної довідки з реєстраційного бюро Іспанії вбачається, що власниками квартири (апартаментів) № НОМЕР_1 , АДРЕСА_22 знаходиться за АДРЕСА_20 є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.106-114 т.4).

З договору купівлі-продажу від 21 червня 1996 року вбачається, що ОСОБА_2 придбав право на встановлення великогабаритного павільйону на території КП МТК «Калинівський ринок», торговельне місце №27 (а.с.92 т.1).

У ОСОБА_2 перебуває в користуванні торговельне місце №27 в торговому секторі №2 на території КП МТК «Калинівський ринок», площею 30 кв.м., об лаштоване контейнером (ВГП), що підтверджується листом КП МТК «Калинівський ринок» від 18 червня 2017 року №540 (а.с.63 т.1).

Згідно висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та автотоварознавчої експертизи від 30 січня 2018 року №18043 ринкова вартість будинку АДРЕСА_23 складає 1 501 331 гривень, ринкова вартість нежитловий приміщень, які знаходяться по АДРЕСА_3 складає 3 153 230 гривень, ринкова вартість 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 складає 10 571 084 гривень, ринкова вартість приміщення магазину, яке розташоване по АДРЕСА_5 складає 4 273 630 гривень, ринкова вартість садового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_7 складає 107 977 гривень, ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску складає 366 221 гривень, ринкова вартість квартири АДРЕСА_12 становить 1 476 249 гривень (а.с. 118-119 т.3).

З довідки експерта СП «Західно-Український експертно-консультативний центр» ОСОБА_7 вбачається, що ринкова вартість металевого контейнера ємністю 20 т., який знаходиться в торговому секторі №2 на торгівельному місці 27, площею 30 кв.м., на території КМ «МТК «Калинівський ринок» в місті Чернівці складає 485 000 гривень (а.с.47 т.1).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №19120 від 13 березня 2020 року вбачається, що в умовах існуючого планування поділ житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , на дві ізольовані частини (квартири) з двома ізольованими входами відповідно до ідеальних часток співвласників (по 1/2 частини) є технічно можливим з відхиленням від розміру ідеальних часток (близьких до ідеальних) співвласників. Експертом запропоновано три варіанти поділу вказаного житлового будинку.

Відповідно до варіанту ІІ висновку судової будівельно-технічної експертизи №19120 від 13 березня 2020 року першому співвласнику запропоновано виділити наступні приміщення житлового будинку: коридор1-1, площею 2,10 кв.м., кухню 1-2, площею 4,80 кв.м., 1-6 сходову клітину, площею 4,80 кв.м., сходову клітину, 1-12, площею 3,70 кв.м., кімнату 1-13, площею 16,40м., кімнату 1-14 площею 16,80 кв.м. загальною вартістю 391 637 гривень.

Другому співвласнику запропоновано виділити наступні приміщення житлового будинку: кімнату 1-3, площею 10,40 кв.м., кладову 1-4, площею 3,10 кв.м., вбиральню 1-5, площею 2,00 кв.м., коридор 1-7, площею 3,90 кв.м., кімнату 1-8, площею 16,00 кв.м., вбиральню 1-9, площею 1,40 кв.м., ванну 1-10, площею 2,50 кв.м., кухню 1-11, площею 5,20 кв.м., загальною вартістю 358 599 гривень.

Для реалізації вказаного варіанту співвласникам необхідно:

- ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 і 1-3;

- за рахунок частини приміщення коридору 1-7 збільшити площу сходової клітини 1-6 шляхом влаштування перегородки, в результаті чого площі новоутворених приміщень становитимуть: 1-6 - 4,8 кв.м., 1-7 - 3,9 кв.м.;

- розділити енергоносії та їх облік.

1-ому співвласнику необхідно влаштувати санвузол за рахунок площі виділених приміщень у відповідності до вимог ДБН.

2-ому співвласнику необхідно влаштувати вхід з вулиці у виділені приміщення по одному з можливих варіантів:

а) влаштувати дверний проріз шляхом розширення існуючого віконного прорізу для входу з двору в приміщення 1-3 у відповідності до вимог ДБН;

б) влаштувати зовнішні сходи та дверний проріз шляхом розширення існуючого віконного прорізу для входу з вулиці в приміщення 1-8 у відповідності до вимог ДБН;

- влаштувати сполучення між напівпідвалом та першим поверхом з приміщення 1-3 в приміщенні 1-8: внутрішній сходовий марш або гвинтові сходи у відповідності до вимог ДБН.

За вказаним варіантом поділу житлового будинку реальна частка 52/100 першого співвласника на 2,05 кв.м. більше ідеальної частки, в грошовому еквіваленті на 16 519 гривень більше ідеальної.

Вартість ремонтно-будівельних робіт з переобладнання будинку, який розташовано по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 у дві ізольовані квартири станом на 13 березня 2020 року становить згідно II варіанту поділу 12 576 гривень, в тому числі вартість ремонтно-будівельних робіт які необхідно виконати І співвласнику 1 515 гривень; вартість ремонтно-будівельних робіт які необхідно виконати II співвласнику 11 061 гривня (а.с.50-79 т.5).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, частиною 1 статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до частин 1, 2 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2, 3 статті 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно пунктів, 1, 2, 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_15 / АДРЕСА_16 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 АДРЕСА_24 АДРЕСА_25 , автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, набуті сторонами за час шлюбу та підлягають поділу між ними.

Однак ухвалюючи рішення в частині поділу вказаного вище майна, суд першої інстанції належним чином не врахував, що відповідно до правил статті 372 ЦК України спільне майно ділиться між співвласниками в натурі.

Здійснюючи новий поділ вказаного майна суд апеляційної інстанції враховує, що 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 ОСОБА_2 використовує у своїй підприємницькій діяльності. Вказаний факт сторони визнали у судовому засіданні.

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №19120 від 13 березня 2020 року поділ житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_19 на дві ізольовані частини (квартири) з двома ізольованими входами відповідно до ідеальних часток співвласників (по 1/2 частини) є технічно можливим, а тому має бути поділений між сторонами в натурі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний будинок підлягає поділу за другим варіантом, який вказаний у висновку судової будівельно-технічної експертизи №19120 від 13 березня 2020 року, оскільки вказаний варіант найбільш відповідає ідеальним часткам сторін та різниця часток в грошовому еквіваленті є мінімальною.

Отже, ОСОБА_1 слід виділити наступні приміщення житлового будинку: коридор1-1, площею 2,10 кв.м., кухню 1-2, площею 4,80 кв.м., 1-6 сходову клітину, площею 4,80 кв.м.,сходову клітину, 1-12, площею 3,70 кв.м., кімнату 1-13, площею 16,40 к.м., кімнату 1-14 площею 16,80 кв.м. загальною вартістю 391 637 гривень.

ОСОБА_2 слід виділити наступні приміщення житлового будинку: кімнату 1-3, площею 10,40 кв.м., кладову 1-4, площею 3,10 кв.м., вбиральню 1-5, площею 2,00 кв.м., коридор 1-7, площею 3,90 кв.м., кімнату 1-8, площею 16,00 кв.м., вбиральню 1-9, площею 1,40 кв.м., ванну 1-10, площею 2,50 кв.м., кухню 1-11, площею 5,20 кв.м., загальною вартістю 358 599 гривень.

Також сторонам слід виділити по 1/2 частці огорожі №1, вартістю 3724 гривні та 1/2 частці огорожі №2, вартістю 9077 гривень.

Помилковим висновок суду першої інстанції про те, що 1/3 частка в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_20 » не підлягає поділу між сторонами.

Апеляційний суд вважає, що 1/3 частка в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою Іспанія АДРЕСА_20 » набута ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за час шлюбу, та підлягає поділу між сторонами. Вказані обставини визнавалися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та підтверджується вказаними вище доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково ухвалив рішення в частині припинення права спільної сумісної власності на майно подружжя.

Згідно частини 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Аналіз норми частини 3 статті 372 ЦК України дає підстави зробити висновок про те, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється відповідно до закону, а не за рішенням суду.

Безпідставним є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково відмовив в позові про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ металевого контейнера ємністю 20 т., який знаходиться в торговому секторі №2 на торгівельному місці 27, площею 30 кв.м., на території КМ «МТК «Калинівський ринок» в місті Чернівці.

Згідно статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просить поділити 1/3 частку металевого контейнера, який знаходиться в торговому секторі №2 на торгівельному місці 27, площею 30 кв.м., на території КМ «МТК «Калинівський ринок» в місті Чернівці. Однак не надає доказів кому належить інші 2/3 частки вказаного контейнера та про те, що співвласники цього майна визначили частки саме у зазначеному співвідношенні. Зокрема в матеріалах справи відсутній укладений між співвласниками договір про визначення часток в спірному контейнері або відповідне судове рішення. Співвласники контейнера не залучались до участі у справі.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно визнав квартиру АДРЕСА_12 спільною власністю подружжя.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів про те, що квартира АДРЕСА_12 була придбана за її особисті кошти та є її особистою приватною власністю.

З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 1996 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідно до якого набула у власність 1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_21 , а також 10 липня 1997 року остання набула право власності на 1/2 частку квартири за вказаною адресою згідно договору дарування, укладеного між нею та ОСОБА_8 (а.с.57,58-59 т.2).

23 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 продала квартиру за адресою АДРЕСА_21 за ціною 25 250 гривень, що підтверджується пунктами 3,4 вказаного договору (а.с. 61 т.2).

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбала спірну квартиру АДРЕСА_12 за ціною 446 160 гривень, що підтверджується пунктом 5 вказаного договору (а.с.63 т.2).

Враховуючи грошову суму, за яку була куплена квартира АДРЕСА_12 та грошову суму, за яку була продана квартира за адресою АДРЕСА_21 , суд зробив правильний висновок про недоведеність зазначеного ОСОБА_1 факту придбання спірної квартири за її особисті кошти.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим аргумент апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час ухвалення додаткового судового рішення.

Помилковим є висновок суду першої інстанції, викладений у додатковому судовому рішення, про те, що оскільки ОСОБА_2 не заявив про витрати на професійну правничу допомогу, які він очікував понести у зв`язку із розглядом даного спору та не повідомив про це ОСОБА_1 , у розподілі таких витрат слід відмовити.

Апеляційний суд вважає, що відсутність в матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми можливих судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 не може бути підставою для відмови у розподілі таких витрат.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення в частині визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на частки в житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_19 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, в квартирі АДРЕСА_12 , в нежитловому приміщенні кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 садовому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_7 , автомобіля марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, в нежитловому приміщенні магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , відмові в позові про визнання спільною сумісною власністю та поділ квартири (апартаментів) АДРЕСА_26 НОМЕР_1 , АДРЕСА_20 , припинення права спільної сумісної власності на майно подружжя з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його в цій частині слід скасувати.

Слід визнати об`єктом спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/3 частку в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_20 .

Поділ майна подружня слід здійснити наступним чином.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

- 52/100 частки житлового будинку літера «А», який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , а саме на коридор 1-1, площею 2,10 кв.м., кухню 1-2, площею 4,80 кв.м., сходову клітину 1-6, площею 4,80 кв.м., сходову клітину 1-12, площею 3,70 кв.м., кімнату 1-13, площею 16,40 к.м., кімнату 1-14 площею 16,80 кв.м. загальною вартістю 391 637 гривень, 1/2 частку огорожі №1, вартістю 3724 гривні та 1/2 частку огорожі №2, вартістю 9077 гривень;

- квартиру АДРЕСА_12 , вартістю 1 476 249 гривень;

- нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , площею 83,70 кв.м., вартістю 3 153 230 гривень;

- приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 , вартістю 4 273 630 гривень;

- садовий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_7 , площею 28,4 кв.м., вартістю 107 977 гривень;

- автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 366 221 гривень, а всього вказаного майна вартістю 9 781 745 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

- 48/100 часток житлового будинку літера «А», який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , а саме на кімнату 1-3, площею 10,40 кв.м., кладову 1-4, площею 3,10 кв.м., вбиральню 1-5, площею 2,00 кв.м., коридор 1-7, площею 3,90 кв.м., кімнату 1-8, площею 16,00 кв.м., вбиральню 1-9, площею 1,40 кв.м., ванну 1-10, площею 2,50 кв.м., кухню 1-11, площею 5,20 кв.м., загальною вартістю 358 599 гривень, 1/2 частку огорожі №1, вартістю 3724 гривні та 1/2 частку огорожі №2, вартістю 9077 гривень;

- 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , площею 556,30 кв.м., вартістю 10 571 084 гривень;

- 1/3 частку в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за АДРЕСА_20 , вартістю 56 666 Євро 67 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України складає 1 647 866 гривень 76 копійок, а всього вказаного майна вартістю 12 590 350 гривень 76 копійок.

Слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю в частках спільного майна подружжя в сумі 1 404 302 гривні 88 копійок.

Витрати по переобладнанню житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_19 на дві ізольовані квартири слід покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 порівну.

В решті рішення залишити слід без змін.

Щодо судових витрат

З мотивувальної частини рішення вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції та здійснення нового поділу спільного сумісного майна подружжя.

Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункту 20 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на необхідність проведення нового розподілу судових витрат, додаткове рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 серпня 2019 року слід скасувати.

З первісної позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона просила присудити їй майно на загальну суму 10 727 773 гривень.

З зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що він просив присудити йому майна на загальну суму 10 724 861 гривню.

З мотивувальної частини судового рішення апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судом присуджено майна на загальну суму по 11 186 047 гривень 88 копійок.

З квитанції від 3 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 8000 гривень (а.с.1 т.1)

З квитанції №62 від 26 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 4900 гривень (а.с.209а т.1).

З квитанції №61 від 12 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 4200 гривень (а.с.2 т.2).

За подання до суду позовної заяви ОСОБА_2 сплатив судовий збір в сумі 9100 гривень, хоча мав сплатити, враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір», прожитковий мінімум, який встановлений для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року та ціну позову, 8000 гривень.

З квитанції №82 від 20 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду заяви про забезпечення доказів сплатив судовий збір в сумі 320 гривень (а.с.39 т.2).

З квитанції №25 від 20 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 8400 гривень (а.с.175 т.4).

З квитанції від 21 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 додатково за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 3600 гривень.

З огляду на вищевказане розподілу між сторонами підлягає сума судового збору в розмірі 8320 гривень, яку сплатив ОСОБА_2 та 20 000 гривень, яку сплатила ОСОБА_1 .

Крім того, з квитанції до прибуткового касового ордера №24 від 2 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 сплатив за проведення судової експертизи 48 660 гривень.

З квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 3 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 сплатив за проведення судової будівельно-технічної експертизи 16 960 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була надана правнича допомога на загальну суму 39 400 гривень, що підтверджується угодою про надання юридичної допомоги від 9 грудня 2017 року (а.с.136 т.1), актом приймання-передачі юридичних послуг до Угоди про надання юридичної допомоги від 12 червня 2019 року, квитанцією від 12 червня 2019 року, ордером №33755 від 12 червня 2019 року (а.с.65 т.4), актом приймання-передачі юридичних послуг до Угоди про надання професійної правничої допомоги від 13 серпня 2019 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №21 (а.с.153-157 т.4).

ОСОБА_1 понесла судові витрати в сумі 39 000 гривень на оплату професійної правничої допомоги, яка була їй надана адвокатом Лютіковою Н.О., що підтверджується договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 3 жовтня 2017 року, звітом про надані послуги (додаток до договору про надання юридичних послуг від 3 жовтня 2017 року), квитанціями від 20 грудня 2017 року та 16 квітня 2020 року.

Отже, ОСОБА_2 поніс судові витрати на оплату судового збору в сумі 8320 гривень, проведення експертиз в сумі 65 620 гривень та оплату правничої допомоги в сумі 39 400 гривень, а всього на суму 113 340 гривень.

ОСОБА_1 понесла судові витрати на оплату судового збору в сумі 20 000 гривень та оплату правничої допомоги в сумі 39 000 гривень, а всього на суму 59000 гривень.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення як первісного так і зустрічного позовів, а також те, що сума задоволених вимог кожного з позивачів перевищує ціну первісного та зустрічного позовів, суд апеляційної інстанції вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 54 340 гривень в рахунок відшкодування судових витрат 0=54340).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 серпня 2019 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на частки в житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_19 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, в квартирі АДРЕСА_12 , в нежитловому приміщенні кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 садовому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_7 , автомобіля марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, в нежитловому приміщенні магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , відмові в позові про визнання спільною сумісною власністю та поділ квартири (апартаментів) № НОМЕР_1 , АДРЕСА_20 , припинення права спільної сумісної власності на майно подружжя скасувати.

Визнати об`єктом спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/3 частку в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_1 , яка знаходиться за АДРЕСА_20 .

Визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

- 52/100 частки житлового будинку літера «А», який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , а саме на коридор 1-1, площею 2,10 кв.м., кухню 1-2, площею 4,80 кв.м., 1-6 сходову клітину, площею 4,80 кв.м., сходову клітину 1-12, площею 3,70 кв.м., кімнату 1-13, площею 16,40 к.м., кімнату 1-14 площею 16,80 кв.м. загальною вартістю 391 637 гривень, 1/2 частку огорожі №1, вартістю 3724 гривні та 1/2 частку огорожі №2, вартістю 9077 гривень;

- квартиру АДРЕСА_12 , вартістю 1 476 249 гривень;

- нежитлове приміщення кафе-бару, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , площею 83,70 кв.м., вартістю 3 153 230 гривень;

- приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_5 , вартістю 4 273 630 гривень;

- садовий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_7 , площею 28,4 кв.м., вартістю 107 977 гривень;

- автомобіль марки Mercedes-Benz ML-350, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 366 221 гривень, а всього вказаного майна вартістю 9 781 745 (дев`ять мільйонів сімсот вісімдесят одна тисяча сімсот сорок п`ять) гривень.

Визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

- 48/100 часток житлового будинку літера «А», який знаходиться по АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , а саме на кімнату 1-3, площею 10,40 кв.м., кладову 1-4, площею 3,10 кв.м., вбиральню 1-5, площею 2,00 кв.м., коридор 1-7, площею 3,90 кв.м., кімнату 1-8, площею 16,00 кв.м., вбиральню 1-9, площею 1,40 кв.м., ванну 1-10, площею 2,50 кв.м., кухню 1-11, площею 5,20 кв.м., загальною вартістю 358 599 гривень, 1/2 частку огорожі №1, вартістю 3724 гривні та 1/2 частку огорожі №2, вартістю 9077 гривень;

- 43/100 ідеальних часток нежитлового приміщення магазину, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , площею 556,30 кв.м., вартістю 10 571 084 гривень;

- 1/3 частку в квартирі (апартаментах) № НОМЕР_7 , вартістю 56 666 Євро 67 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України складає 1 647 866 гривень 76 копійок, а всього вказаного майна вартістю 12 590 350 (дванадцять мільйонів п`ятсот дев`яносто тисяч триста п`ятдесят) гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю в частках спільного майна подружжя в сумі 1 404 302 (один мільйон чотириста чотири тисячі триста дві) гривні 88 копійок.

Витрати по переобладнанню житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_19 на дві ізольовані квартири покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 порівну.

В решті рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 30 серпня 2019 року скасувати.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 54 340 (п`ятдесят чотири тисячі триста сорок) гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 травня 2020 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна