РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2020 року м. Мукачево Справа №303/1689/20

2/303/980/20

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2

до відповідача Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ)

треті особи: (1) ОСОБА_3 ;

(2) Територіальний сервісний центр 2142 регіонального сервісного центру в Закарпатській області

про зобов`язання зняти арешт та скасування постанови про розшук майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) про зобов`язання зняти арешт з автомобіля марки MERSEDES-BENZ, 1989 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (надалі Автомобіль), накладений постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Зейкан В.Л. від 16.07.2013 року та скасування постанови про розшук майна боржника від 18.02.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на підстасві протоколу зборів №8 учасників ТОВ «ЕНЕРГОСИЛА 52» від 15 січня 2018 року в рахунок дивідендів передано Автомобіль. Наявність арешту, накладеного на Автомобіль, порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

На підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 12 березня 2007 року ОСОБА_3 передала у власність зовнішньоторгового підприємства «ІНТЕРМЕТАЛ» товариства з обмеженою відповідальністю Автомобіль.

20 липня 2016 року зовнішньоторгове підприємство «ІНТЕРМЕТАЛ» товариство з обмеженою відповідальністю відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля передало товариству з обмеженою відповідальністю «Енергосила 52» Автомобіль.

В свою чергу товариство з обмеженою відповідальністю «Енергосила 52» на підставі протоколу зборів учасників від 15 січня 2018 року №8 ухвалило виплатити учасникам, в тому числі позивачу, дивіденди шляхом передачі останньому Автомобіля.

Разом з тим, з даних ВП-спецрозділ вбачається, що 16.07.2013 на підставі постанови головного державного виконавця Зейкан В.Л., з метою забезпечення виконання виконавчого документу накладено арешт на майно ОСОБА_3 та 18.02.2014 майно оголошено в розшук.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом п. 3 частини другої ст. 15 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право.

За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у частині першій ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист власності» передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З огляду на вказане, право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважитися.

З положеннями частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 321 Цивільного кодексу України, якими, зокрема передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою ст. 318 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Поряд з цим, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, і підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 задоволити.

2. Зняти арешт з автомобіля марки MERSEDES-BENZ, 1989 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладний постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Зейкан В.Л. від 16.07.2013.

3. Припинити розшук автомобіля марки MERSEDES-BENZ, 1989 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

6. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ), 89600 м.Мукачево, вул. Валенберга, 3, .

Треті особи: (1) ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ;

(2) Територіальний сервісний центр 2142 регіонального сервісного центру в Закарпатській області, 89600 м.Мукачево, вул.Берегівська-об`їзна, 7А.

Суддя В.В. Кость