провадження 2о/201/7/2020
УХВАЛА

29 квітня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

присяжних Ярошенко В.В. і Перегняк Н.Г.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою органа опіки та піклування в особі управління-служби у с правах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , заінтересовані особи Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради і ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною,

ВСТАНОВИВ:

Органа опіки та піклування в особі управління-служби у с правах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 05 листопада 2018 року звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною, позовні вимоги не змінювалися, не уточнювалися і не доповнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2018 року вказана справа була прийнята до провадження та призначено проведення судового засідання, виносилися ухвали, справа по суті не слухалася і спір не вирішено.

В судове засідання від заявника надійшло клопотання про залишення заяви, позову без розгляду. Суд вважає клопотання обґрунтованим, вимоги заяви підлягаючими залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Представник заявника підтримав клопотання і наполягав на його задоволенні. Сторона заінтересованих осіб фактично не заперечувала проти заявленого клопотання, вважаючи це правом сторони.

З`ясувавши думку учасників судового спору, перевіривши матеріали цивільної справи, суд, роз`яснивши наслідки залишення вимог заяви без розгляду, вважає можливим задоволення вказаного клопотання, оскільки воно грунтуються на законі: позивач, заявник відповідно до ст. 49 ЦПК України на протязі всього часу слухання справи має право збільшувати або зменшувати розмір своїх вимог, має право на залишення вимог без розгляду, цим не порушуються права та охоронювані законом інтереси інших осіб, повноваження на заявлення такого клопотання є, а тому дану заяву по цій справі слід залишити без розгляду.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), залишення позову без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що дану заяву по цій цивільній справі слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 49, 222, 257, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву органа опіки та піклування в особі управління-служби у с правах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , заінтересовані особи Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради і ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною залишити без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 29 квітня 2020 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Головуючий: суддя

Присяжні: 1.

2.