Ухвала

19 травня 2020 року

м. Київ

справа № 398/3635/17

провадження № 61-7523ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 поданої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5 , третя особа - Державна нотаріальна контора Олександрійського міського нотаріального округу, про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 . Її матір - ОСОБА_7 перебувала з батьком у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_3 є її рідною тіткою та рідною сестрою її батька. ОСОБА_4 - друга дружина її покійного батька ОСОБА_6 ОСОБА_5 - її рідна сестра по батьковій лінії й донька ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

На момент оформлення спадщини ОСОБА_1 була неповнолітньою, тому її інтереси представляла матір ОСОБА_7 .

Після розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько - ОСОБА_6 почав проживати зі своїм батьком ОСОБА_8 , тобто дідусем заявника, за адресою: АДРЕСА_2 , до його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті батька ОСОБА_8 батько заявника ОСОБА_6 привів до квартири свою співмешканку ОСОБА_9 , з якою одружився 25 червня 2011 року й проживав до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі слів її матері ОСОБА_1 відомо, що її батько ОСОБА_6 27 серпня 2007 року виписався з гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 березня 2012 року спадкоємцями ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4 , його дві дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, факт того, що її батько за життя мав право власності тільки на 1/3 частину квартири, є таким, що не відповідає дійсності. Оскільки баба заявника - ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дід заявника ОСОБА_8 після смерті дружини ОСОБА_10 , за відсутності заяв інших спадкоємців успадкував її частку. Отже, загальна частка ОСОБА_8 за його життя становила 2/3 частини квартири. Враховуючи, що батько позивача ОСОБА_6 на момент смерті свого батька ОСОБА_8 проживав разом з ним, скаржник вважає, що не тільки її тітка ОСОБА_3 успадкувала частку ОСОБА_8 , а й її батько ОСОБА_6 .

Зазначала, що частка її батька ОСОБА_6 у квартирі має становити 2/3 частини, які складаються з 1/3 частини, яка належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та 1/3 частини, яку ОСОБА_6 фактично прийняв як спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8 .

За відсутності реєстрації ОСОБА_6 на момент смерті його батька ОСОБА_8 за адресою місця проживання останнього, нотаріус визначив частку ОСОБА_1 у спадщині, що залишилась після смерті її батька ОСОБА_6 , в 1/3 частину від 1/3 частини, яка належала спадкодавцеві згідно з свідоцтвом про право власності відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що на думку позивача, не відповідає дійсності.

Отже вважала, що факт проживання її батька ОСОБА_6 разом із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент смерті останнього підтверджується наданими нею доказами.

Враховуючи викладене, просила суд встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_6 - батько ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з 27 серпня 2007 року, як член сім`ї та вів спільне господарство зі своїм батьком ОСОБА_8 , до його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

27 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подала касаційну скаргу, що надійшла 30 квітня 2020 року, в якій заявник просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасувати, й передати справу на новий судовий розгляд.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у матеріалах касаційного провадження відсутні документи, що підтверджують повноваження представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка підписала касаційну скаргу.

Частиною третьою статті 392 ЦПК України визначено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Пунктом 1 частини першої статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, у тому числі, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 1 762 грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження (встановлення факту), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 420 грн 40 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян