Справа № 487/9265/19
Провадження № 2/487/968/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації місця проживання та позбавлення права користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищенаведеним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації місця проживання та позбавлення права користування квартирою.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . За цією адресою також зареєстрована, але з 2015 року не проживає ОСОБА_2 .. Оскільки на даний час реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі створює йому додаткові витрати на утримання квартири і перешкоджає вільному користуванню і розпорядженню своїм майном, він був вимушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач подав заяву про визнання позову.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 22 березня 2006 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою виданою ЖЕК №2 ЖКП "Бриз" 23.11.2019 року, за адресою квартири АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 .

З актів від 10.08.2019 року, 20.09.2019 року, 18.10.2019 року, 15.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі, що належить позивачу.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України вирішував справу № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації вказав на те, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач спільним побутом із позивачем з 2015 року не пов`язані, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність відповідача за місцем реєстрації з 2015 року, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги про зняття відповідача з реєстрації за зазначеною адресою, слід зазначити, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, вказана норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для скасування реєстрації.

Виходячи з того, що позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі указаної позовної заяви, враховуючи результати вирішення справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації місця проживання та позбавлення права користування квартирою - задовольнити.

ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право користування квартирою за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 гривень судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін