28.07.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі : головуючого судді Короля О.П.,
секретаря Крижанівського В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,
В вищенаведеній цивільній рішенням суду від 22.07.2020 р. відмовлено в задоволенні позову.
Призначено судове засідання для вирішення питання про витрати на правову допомогу у цій справі на 28.07.2020 року на 11 год. 30 хв. в залі судових засідань №18 Вінницького міського суду Вінницької області.
Встановити відповідачу ОСОБА_4 строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу до 27.07.2020 року включно.
Представники сторін в судове засідання не з`явились.
Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення поданої заяви, виходячи з наступного.
Згідно з рішенням суду від 22.07.2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відмовлено.
До закінчення судових дебатів представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Шишковська А.Б. заявила про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу.
У визначений в рішенні суду від 22.07.2020 р. строк відповідач ОСОБА_4 подала заяву про ухвалення додаткового рішення в справі про стягнення судових витрат на правову допомогу, до якої додані докази про розмір таких витрат. Положеннями ч. 7 ст. 135 ЦПК України передбачено, що у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
В матеріалах справи наявні докази про те, що заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та додані до них докази надіслані іншим учасникам справи.
Разом з тим, від представників позивача до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, будь-які докази їх неспівмірності в матеріалах справи відсутні, а тому в суду немає підстав для їх зменшення.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 133, 135, 137, 141, 142, 260, 261,265 ЦПК України,
Заяву ОСОБА_4 задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Додаткове рішення суду складено 28.07.2020 року.
Відомості про учасників справи :
Позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий.
Рішення суду буде складено 28.07.2020 р.

Суддя