Справа № 182/1070/20
Провадження № 2/0182/1349/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.05.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.02.2020 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 , яка за на момент смерті була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою - АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала, спадкоємицею першої черги за законом після її смерті є вона, як донька померлої, інших спадкоємців немає.

На її звернення до Другої нікопольської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.01.2020 року у зв`язку з тим, що не надано нотаріусу оригіналу документа, що посвідчує право власності на житло.

В обґрунтування позову вона зазначила, що правовстановлюючим документом на спадкову квартиру є договір купівлі - продажу нерухомого майна № 0315НД/0315-Н, від 21.08.2000 року, який був укладений і зареєстрований у Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, цей договір було зареєстровано Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі та він не підлягав нотаріальному посвідченню. Зважаючи на це, вважає, що її мати, ОСОБА_2 за життя набула право власності на зазначену квартиру і цей об`єкт нерухомого майна входить до спадкової маси після її смерті.

З урахуванням викладеного вважає, що має право на спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 та просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 11.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 48). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства (а.с. 49).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3, 4 ст 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі на підставі ст.ст. 1216-1218,1220-1223, 1225, 1261,1268-1270 ЦК України.

У судовому засідання встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 , яка за на момент смерті була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 6-7,18).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою - АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала, спадкоємицею першої черги за законом після її смерті є позивач, як донька померлої, інших спадкоємців немає.

Згідно копії спадкової справи № 07/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 та наданої на запит суду завідувачем Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, В . М. Балашовою, дана спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.01.2020 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 30-46).

Постановою державного нотаріуса Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Балашовою В. М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.01.2020 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не надано оригіналу документа, що посвідчує право власності на житло (а.с. 40 на звороті).

Судом встановлено, що 21.08.2000 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 0315НД/0315-Н, від 21.08.2000 року, який був укладений і зареєстрований у Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі (а.с.9).

Згідно повідомлення Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 166 від 06.02.2020 року, реєстраційний номер на вказану квартиру відсутній, оскільки в автоматизовану систему дані не вносилися. Станом на 31.12.2012 року власником квартири є ОСОБА_2 , в цілому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 0315НД/0315-Н, від 121.08.2000 року, виданого Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі (а.с. 9).

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На виконання вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований в КП „НМБТІ" та відповідні відомості про нового власника ОСОБА_2 були внесені в технічний паспорт на квартиру (а. с. 10).

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація КП „НМБТІ" за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на серпень 2000 року не суперечило чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству N 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за N 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. за N 1952-IV право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Оскільки покупець ОСОБА_2 повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, сплатила за придбане майно визначену договором суму, договір у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР був зареєстрований в КП „НМБТІ", у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, то ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України "Про власність" набула право власності на спірну квартиру і правомірно володіла нею з дня придбання та до дня смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст.1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини..

Таким чином, позивач має право на спадкування майна, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку через викладені вище обставини.

На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повному обсязі.

Керуючись 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218,1220-1223, 1225, 1261,1268-1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) до Територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради (місцезнаходження - м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3) про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева