Справа № 445/141/20
провадження № 2/445/222/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип`яка П.В.

при секретарі судового засідання Мацайло О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача в його користь додаткові витрати пов`язані з лікуванням в сумі 7036,87 грн. В обґрунтування позову вказує, що він є особою з інвалідністю 2 групи, потребує стороннього догляду і допомоги. Зазначає, що з 06.02.2019 по 19.02.2019 він проходив лікування у КНП «Золочівська центральна районна лікарня», а 13.02.2019 йому проведено операцію герніопластики сіткою. На лікування пов`язане з проведенням операцій ним було витрачено грошові кошти в сумі 7036,87 грн. Після операцій йому доводиться вже пожиттєво систематично приймати дороговартістні ліки. Вказує, що єдиним його доходом є пенсія, розмір якої становить 2164,10 грн., якої не вистачає на придбання ліків. Також зазначає, що відповідач ОСОБА_3 є його сином, із 1990 року він сплачував аліменти на його утримання, а тому просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати пов`язані з його лікуванням у лютому в розмірі 7036,87 грн.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він вказує, що його батько ОСОБА_2 не виконував своїх батьківських обов`язків (не забезпечував його матеріально, не спілкувався із ним як з своєю дитиною, не створював умов для отримання освіти). Також відповідач по справі зазначає, що ОСОБА_2 не виконуючи свого обов`язку щодо матеріального забезпечення сина, декілька разів звертався до суду з позовами, в яких просив суд зменшити розмір аліментів, або взагалі звільнити його від їх сплати. Окрім цього, позивач звертає увагу на те, що у позивача відсутня потреба в матеріальній допомозі, зважаючи на те, що його доходи перевищують встановлений прожитковий мінімум, а також те, що долучені позивачем чеки є нечитабельними та з таких неможливо встановити їх дійсний зміст. Крім того, відповідач зазначає, що його заробітна плата становить 6000 грн. на місяць, без врахування податків, фактично на його утриманні є онкохвора матір ОСОБА_4 , а у позивача від іншого шлюбу є ще дві дочки, які можуть його матеріально забезпечувати. Відтак, ОСОБА_3 вказує, що заявлений позов є необгрунтованим та безпідставним.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій він зазначив, що його стан здоров`я постійно погіршується, копії доданих чеків відповідають дійсності та з них можливо встановити суми витрачених коштів на придбання медичних засобів та ліків. Наведені у відзиві дані, що позивач не утримував свого сина, повністю спростовуються тим, що ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , як до досягнення сином повноліття так і за час навчання останнього. Також відповідачем не взято до уваги відповідь лікарні про те, що позивач купляв частинку ліків за власний рахунок. Відтак, позивач наголошує, що даний відзив суперечить дійсним обставинам справи та наведені в ньому дані не підтверджуються документально.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності, просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22 лютого 1989 року.

Позивач є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 .

Згідно довідки ГУ Пенсійного фонду у Львівській області від 22.10.2019 №2035 ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Золочівському відділі обслуговування громадян і отримує пенсію за віком, розмір якої у травні - червні 2019 року становив 2152,71 грн., а у липні жовтні 2019 року 2164,10 грн.

Із епікриз виписок № НОМЕР_3 , 580, 580/687 вбачається, що позивач ОСОБА_2 у період з 06.02.2019 по 19.02.2019 перебував на лікуванні КНП "Золочівська центральна районна лікарня" Золочівської районної ради Львівської області, 13.02.2019 йому була проведена операція герніоплатика сіткою.

Відповідно до листа КНП "Золочівська центральна районна лікарня" Золочівської районної ради Львівської області від 24.05.2019 №563 для проведення лікування ОСОБА_2 використано наступні лікарські засоби та витратні медичні матеріали, які хворий купляв за власний кошт: розчин кефпім 1.0; таблетки левомак 0.5; розчин оргініл 100.0; таблетки орнідазол; капсули лактімак; розчин диклоберл; розчин димедролу; розчин метокопраміду 2.0; розчин рибоксину 2% 10,0; розчин ГІК 200.0; розчин клексан 0.4; седативна мікстура; таблетки раміприл 5 мг.; таблетки мігнікор; марля медична; спирт етиловий 96% 100.0 мл. 5 флаконів; лезо хірургічне 2 шт.; рукавиці стерильні 4 шт.; новокаїн 0.5% 400.0 мл. 2 флакони; поліпропіленова сітка 12 см. х 8 см. 1 шт.; нитки поліпропіленові 2.0 2 шт.

На підтвердження витрат в сумі 7036,87 грн. на лікування позивачем подано копії та оригінали 39-ти касових чеків, які пронумеровані позивачем порядковими номерами від 1 до 39.

Фіскальні чеки з порядковими номерами з 1 по 29, 33 суд визнає неналежними доказами, оскільки такими не підтверджується медикаментів, використаних для проведення операції герніопластики сіткою.

Згідно з касовими чеками за порядковими номерами АДРЕСА_1 та 37 позивачем було переведено кошти ОСОБА_6 в сумі 637 грн. та оплачено ТОВ «Нова Пошта» за пересилку, а тому такі також є неналежними доказами.

Касові чеки під порядковими номерами з 30, 31, 32, 34, 35, 38 та 39 нечитабельні, у зв`язку із цим суд позбавлений можливості встановити номер чеку, дату операції, найменування придбаних товарів та їх вартості, а відтак і можливості встановити чи підтверджують такі придбання ОСОБА_2 медпрепаратів у зв`язку з проведеною операцією, а тому суд визнає їх неналежними та недостовірними доказами.

Інші надані сторонами докази суд не бере до уваги, позаяк такі не містять інформації щодо предмета доказування і є неналежними в розумінні ст.77 ЦПК України.

Положеннями ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч.1 ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України).

Аналіз норм статей 202 та 203 СК України дає підстави для висновку, що обов`язок повнолітніх дітей брати участь у додаткових витратах на батьків виникає на підставі наступного складу юридичних фактів: кровне споріднення; непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі; тяжка хвороба, інвалідність або немічність батька, матері; витрати, пов`язані з тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю матері, батька.

Відповідно до закону додатковими витратами на батьків вважаються витрати, пов`язані з однією з таких обставин: а) тяжка хвороба; б) інвалідність; в) немічність. Таким чином, повнолітні діти зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних обставинами виключно негативного характеру. Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його потребу в матеріальній допомозі. Так, судом встановлено, що позивач отримує пенсію у розмірі більшому ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік».

Відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також, позивачем не доведено наявність у нього витрат, які пов`язані з тяжкою хворобою або інвалідністю. Правобічна вправима набута пахвинна грижа, у зв`язку з якою позивачу було проведено операцію герніоплатики сіткою, на думку суду, не може вважатися тяжкою хворобою.

Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що на проведення операції герніоплатики сіткою ним було витрачено кошти в сумі 7036,87 грн.

Посилання позивача, що у зв`язку з проведенням операції він потребує пожиттєвого систематичного лікування суд відхиляє як неогрунтоване, оскільки згідно виписки епікризу №580/687 позивачу рекомендовано лише обмежити фізичні навантаження терміном на 6 місяців. Належних доказів того, що позивач потребує постійного медикаментозного лікування, у зв`язку з чим у нього виникає потреба в матеріальній допомозі, суду також не надано.

Окрім того, суд враховує, що позивач звертався з позовом до відповідача про стягнення аліментів на його утримання і рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2018 року, в задоволенні його позову відмовлено.

Також суд бере до уваги, що на утриманні відповідача перебуває онкохвора матір ОСОБА_4 , яка потребує лікування, що підтверджується заключенням лікарсько-консультативної комісії № 179 від 05.03.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує відсутність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням позивача, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 133, 137, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 202-203 СК України, суд,-

у х в а л и в:

в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 22 травня 2020 року.

Суддя П. В. Пилип`як