Справа №478/610/20 Провадження №2/478/162/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 квітня 2020 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі, судді Томашевського О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання іпотечного та додаткового договору недійсними,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання іпотечного та додаткового договору недійсними, в якій просив суд: визнати недійсним нотаріально завірений іпотечний договір від 22.08.2007 року з дати його укладання; визнати недійсною додаткову угоду від 15.08.2013 року.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне залишити її без руху, у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, мотивуючи це тим, що він звільнений із роботи та має заборгованість по заробітній платі.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Підставою для вчинення судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В п.111 рішення Європейського суду з прав людини від 20.02.2014 року у справі «Шишков проти Росії» визначено, що для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у справі № 686/114/16-ц від 04.07.2018 року, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (про що також зазначено в п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; п.п.6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Як встановлено судом із наданих позивачем доказів, позивач ОСОБА_1 звільнений з посади водія філії «Новобузький райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» з 31.01.2020 року за власним бажанням та станом на 01.02.2020 року мав заборгованість по заробітній платі у розмірі 43 383,87 грн.

Проте з наданих доказів, суд не має можливості встановити реальний майновий стан позивача через відсутність інформації щодо фактично всіх отриманих ним доходів з інших джерел виплат (заробітної плати, пенсії), наявності рухомого чи нерухомого майна, банківських рахунків, виплати дивідендів, процентів, іншого прибутку, відсутності відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, таким законом є Закон України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 грн.

Відповідно до вимог п.п.3 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 грн. 80 коп.

Таким чином, за дві вимоги немайнового характеру позивач повинен сплатити судовий збір у загальному розмірі 1681 грн. 60 коп. та надати оригінал платіжного доручення (квитанції) до суду.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивача слід попередити, що в разі не виправлення зазначених недоліків у строк встановлений судом, позовна заява буде визнана неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання іпотечного та додаткового договору недійсними - залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Попередити позивача, що в разі не виправлення зазначених в ухвалі суду недоліків протягом наданого часу, позовна заява буде визнана неподаною і повернута позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.04.2020 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський