З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2020 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М.,
за участі секретаря Мазур К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом в якому вказав, що
відповідно до розпорядження начальника управління персоналу - заступника начальника штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 24 листопада 2016 року № 350/104/4/28,14, відповідач ОСОБА_1 прибув із військової частини НОМЕР_2 смт Десна Чернігівської області для подальшого проходження строкової військової служби у військову частину НОМЕР_1 (м. Нікополь). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2016 року № 303 відповідача зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду - сапером інженерно - саперного відділення інженерно - саперного взводу. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2017 року № 193 відповідач прийнятий із строкової служби на військову службу за контрактом та зарахований на всі види забезпечення, як військовослужбовець контрактної служби.
28 лютого 2019 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 5-рс, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, відповідача, який проходив військову службу за контрактом на посадах солдатського складу, звільнено з військової служби у запас за пунктом ж (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 березня 2019 року № 47, відповідача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, і направлено для зарахування на військовий облік до Барського РВК, Вінницької області. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до Накладної № 916/791 від 20.12.2017 року та Роздавальної (здавальної) відомості № 176/158 від 16.02.2018 року, відповідач отримав інвентарне майно, яке підлягає обов`язковому здаванню на речовий склад органу, підрозділу, закладу.
Відповідач порушуючи вимоги нормативно-правових актів, інвентарне майно, яке йому було видано на час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , до речового складу військової частини не здав, чим завдав матеріальну шкоду державі. Відповідач має заборгованість по речовому інвентарному майну перед військовою частиною НОМЕР_1 , а саме за неповернуте майно: бронежилет Корсар МЗс-1-4 - 1 шт; шолом кевларовий - 1 шт; чохол до шолома кевларового - 1 шт; чоботи гумові - 1 шт; рюкзак військовий (Польща) - 1 шт; мішок спальний - 1 шт.; костюм для захисту від води - 1 шт; каремат- 1 шт.
Військовою частиною було направлено лист на адресу проживання відповідача з пропозицією досудового врегулювання спору, про відшкодування матеріальних збитків (сплати боргу) в добровільному порядку.
Також, начальник речової служби та командир підрозділу військової частини НОМЕР_1 , неодноразово, під час особистого спілкування по засобах зв`язку (в телефонному режимі) повідомляли відповідачу про заборгованість перед військовою частиною. Станом на теперішній час відповідач отримане інвентарне майно до військової частини не повернув та матеріальні збитки не відшкодував.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, викликався належним чином, а саме на 30.01.2020 та 15.04.2020, але в судове засідання не з`явився без поважної причини, не повідомив про причини своєї неявки, позову не оспорив, відзив на позов не надав. Тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи письмово викладену згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до розпорядження начальника управління персоналу - заступника начальника штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 24 листопада 2016 року № 350/104/4/28,14, солдат ОСОБА_1 прибув із військової частини НОМЕР_2 смт Десна Чернігівської області для подальшого проходження строкової військової служби у військову частину НОМЕР_1 (м. Нікополь). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2016 року № 303 відповідача зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду - сапером інженерно - саперного відділення інженерно - саперного взводу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2017 року № 193 відповідач прийнятий із строкової служби на військову службу за контрактом та зарахований на всі види забезпечення, як військовослужбовець контрактної служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.02.2019 року № 5-рс, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу , відповідача, який проходив військову службу за контрактом на посадах солдатського складу, звільнено з військової служби у запас за пунктом ж (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 березня 2019 року № 47, відповідача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, і направлено для зарахування на військовий облік до Барського РВК, Вінницької області.
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до Накладної № 916/791 від 20.12.2017 року та Роздавальної (здавальної) відомості № 176/158 від 16.02.2018 року, відповідач отримав інвентарне майно, яке підлягає обов`язковому здаванню на речовий склад органу, підрозділу, закладу.
Відповідно до абзацу восьмого пункту 4 розділу І «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, інвентарне майно - це предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо.
Згідно з «Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017 року, військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, зброю та інвентарне майно, яке за ними обліковується, здають на склади військової частини за накладною на видавання (здавання) (за накладними (форма № 3-3)) або за роздавальними (здавальними) відомостями, які виписуються у відповідній службі забезпечення військової частини.
Відповідач порушуючи вимоги нормативно-правових актів, інвентарне майно, яке йому було видано на час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , до речового складу військової частини не здав, чим завдав матеріальну шкоду державі. Вартість неповернутого інвентарного майна підтверджується Довідкою-розрахунком № 1 від 23.07.2019 року та Випискою з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 (по номенклатурі справ на 2019 рік № 137) від 23.07.2019 року. Відповідач має заборгованість по речовому інвентарному майну перед військовою частиною НОМЕР_1 , а саме за неповернуте майно: бронежилет Корсар МЗс-1-4 - 1 шт; шолом кевларовий - 1 шт; чохол до шолома кевларового - 1 шт; чоботи гумові - 1 шт; рюкзак військовий (Польща) - 1 шт; мішок спальний - 1 шт.; костюм для захисту від води - 1 шт; каремат- 1 шт. Військовою частиною було направлено лист на адресу проживання відповідача з пропозицією досудового врегулювання спору, про відшкодування матеріальних збитків (сплати боргу) в добровільному порядку, який було вручено відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Статтями 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до вимог п.1 декрету Кабінету Міністрів України № 38 від 15.12.1992, здійснення функцій щодо управління майном, яке є у загальнодержавній власності, покладено на Міністерства, а згідно п.1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 406 від 06.04.2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що уповноважений державою здійснювати у межах повноважень функцій з управлінням об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міністерства оборони України. У підпорядкуванні Міністерства оборони України перебувають Збройні Сили України.
Слід зазначити, що військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України.
Органом управління майном військової частини є Міністерство оборони України. Військову частину засновано на державній формі власності, фінансування здійснюється з державного бюджету. Фонди, матеріальні цінності, які передані частині, є державною власністю та перебувають у сфері управління Міністерством оборони України і закріплені за частиною на праві оперативного управління.
Враховуючи вказане, збитки, які завдані військовій частині НОМЕР_1 , насамперед завдані державі.
Відповідно до пунктів 13, 14 Постанови Верховної Ради України; «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Військовослужбовці за шкоду заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою інвентарних речей несуть матеріальну відповідальність у кратному розмірі вартості цього майна відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 "Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості"
Відповідно до пункту 31 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Частиною 6 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позов не було подано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.
Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позов не було подано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16,22,1212 ЦК України, 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: