_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 766/4611/20

номер провадження 22ц/819/1071/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Приходько Л.А.,

Семиженка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2020 року ухвалене в складі судді Булах Є.М., повне судове рішення складено 02.06.2020 року в цивільній справі № 766/4611/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

18 березні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулося до суду з вимогою до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 6974,20 гривень.

В обґрунтування позову зазначало, що 29.01.2016 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс»(страхувальник) уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту №ZRH0CPS-160T33G. Термін дії договору з 30.01.2016 р. по 29.01.2017 р. Згідно з п.п. 8; 9 договір пролонгований на термін з 30.01.2017 р. по 29.01.2018 р.

04.04.2017 року о 7 год. 50 хв. у м. Херсоні на вул. Поповича 4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ВАЗ 111830 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля NISSAN Qashqai р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

16.05.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив постанову, якою визнав винним у настанні ДТП відповідача, ОСОБА_1 .

Керуючись умовами укладеного договору добровільного майнового страхування, позивач сплатив на користь потерпілого суму страхового відшкодування у розмірі 6974,20 гривень та отримав право вимоги на зазначену суму.

21.06.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-поліс»(страховика винуватця ДТП) про відшкодування сплаченого страхового відшкодування, та рішенням Господарського суду м. Києва від 23.08.2019 року було відмовлено в задоволенні його позову.

Позивач вважає, свої права, передбачені ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 Цивільного Кодексу України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порушеними, а тому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування 6974,20 гривень, та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відмовлено в повному обсязі.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив про безпідставність звернення позивача із вимогою про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування до відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПРАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», яка і повинна здійснювати таке відшкодування, у інакшому випадку втрачає сенс та мета страхування цивільно-правової відповідальності.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інгосстрах» подало апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не мав права фактично ігнорувати рішення Господарського суду міста Київа від 23.08.2019 року у справі № 910/8172/19 існування якого унеможливлює застосування позиції Верховного суду, що викладена в постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15ц, а тому суд повинен був відступити від зазначених правових висновків.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає про те, що вона як учасник ДТП виконала всі необхідні дії при настанні ДТП, а саме повідомила свою страхову компанію про настання страхового випадку у триденний термін, а не відшкодування сплаченого позивачем страхового відшкодування відбулося з вини самого позивача, який пропустив річний строк звернення.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.01.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» та ТОВ «Автокредит Плюс» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту ZRHOCPS-160T33G від 29.01.2016 зі строком дії, з 30.03.2016 по 29.01.2017 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п.8,9 Договір пролонгований на термін з 30.01.2017 року по 29.01.2018 рік.

04.04.2017року о 07 год.50 хв. у м. Херсоні на вул. Поповича,4, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля NISSAN Qashqai р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

16.05.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив постанову, якою визнав винним у настанні ДТП відповідача, ОСОБА_1 .

У відповідності до аварійного сертифікату від 21.04.2017 року № 391/17-3 розмір заподіяної шкоди автомобілю ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу складає 6974 грн 20 коп. без ПДВ, які були сплачені позивачем на рахунок страхувальника ТОВ Автокредит Плюс.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.08.2019 року відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс» про стягнення 5974,20 грн виплаченого страхового відшкодування.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 6974,20 грн, позивач зазначив, що виплативши страхувальнику (потерпілому) суму страхового відшкодування набув права вимоги до відповідальної особи, якою є відповідач у справі.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки.

Матеріалами справи підтверджено, що завдавач шкоди ( ОСОБА_1 ) застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Інтер-Поліс», поліс АК НОМЕР_3 000840675,з лімітом за шкоду майну 100000,00 грн, франшиза 1000,00 грн, а відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування(зокрема, у випадках, передбачених ст.37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Саме до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді цивільної справи №755/18006/15-ц.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача, який застрахував свою цивільну відповідальність буде суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, а тому на увагу не заслуговують. Та обставина, що позивачу відмовлено у відшкодуванні витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування за рахунок страхової компанії відповідачки не є підставою для стягнення виплачених сум з останньої, оскільки наслідком відмови є порушення позивачем строку подання заяви на виплату.

Разом з тим, колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги щодо відшкодування відповідачкою суми страхового відшкодування в розмірі суми франшизи.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Оскільки сума франшизи, яка передбачена договором страхування, укладеним між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Інтер-Поліс» становить 1000,00 грн, то обов`язок відшкодувати шкоду в порядку ст.27 Закону України «Про страхування» у розмірі франшизи 1000,00 грн покладається на відповідачку.

Доводи відповідачки про те, що її транспортний засіб застрахований з нульовою ставкою франшизи, колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Долучений до відзиву зразок страхового полісу № НОМЕР_4 не відноситься до предмету даного спору, та не є підтвердженням того, що франшиза за полісом АК №000840675 є нульовою.

Суд першої інстанції при вирішені спору зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Таким чином рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено без повного з`ясування обставин по справі, що мають істотне значення для її вирішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати в цій справі та документально підтверджені становлять 2102,00 грн(а.с.7) сплачених при поданні позовної заяви, та 3153,00 грн (а.с.87) сплачених за подання апеляційної скарги.

Оскільки позовні вимоги задоволенні на 14,33%(1000,00 х 6974,20), то сума судових витрат, що підлягає відшкодуванню складає 753,04 гривні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного товариства Страхова Компанія Інгосстрах (ідентифікаційний ) 1000,00 гривень в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Інгосстрах судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 753,04 гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді Л.А. Приходько

Г.В. Семиженко

Дата складення постанови 30 липня 2020 року.

Головуючий Л.В. Базіль