Справа № 505/1752/18
Провадження № 2/505/425/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2020 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі - Шевчук С.В.

у відсутності представника позивача АТ «Дельта Банк» - Станімак Д.Д.

за участю представника відповідача адвоката Куликової О.В.

у відсутності відповідачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадирова В.В. звернувся 07.06.2018 року в суд з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 та просить визнати за Публічним акціонерним товариством «дельта Банк» право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер земельною ділянки :02:001:0043 та стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року за АТ «Дельта Банк» було визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 122,9 кв.м. та житлвоою площею 58,5 кв.м..

17.01.2018 року державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Баховою В.І. на підставі вищевказаного рішення суду від 12.02.2015 року було зареєстровано за АТ «Дельта Банк» право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Однак, вказаним рішенням суду за ПАТ «Дельта Банк» було визнано право власності лише на житловий будинок без зазначення статусу земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:0043) на якій розташоване нерухоме майно.

Крім того, позивач зазначив, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 року включно, та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, ст.ст. 37,38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №772 від 04.04.2019 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на один рік з 05.10.2019 року до 04.10.2020 року включно та відповідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2705 від 24.10.2019 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, з 25.10.2019 року.

Відповідно до вищенаведеного, АТ «Дельта Банк» вважає що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено договорі відчуження нерухомості.

Ухвалою суду від 04.11.2019 року суддею Павловською Г.В. справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року підготовче судове засідання по цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

23.12.2019 року відповідач ОСОБА_1 подала через канцелярію Котовського міськрайонного суду Одеської області відзив на позовну заяву за вх. 17682, згідно якого просила відмовити повністю у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Вважає позов необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України.

Так, вона, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0043, загальною площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №139514 від 19.10.2009 року, виданого на підставі рішення Куяльницької сільської ради №233-V від 02.10.2008р. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Примусового звернення стягнення на земельну ділянку по зобов`язаннях позивачем ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. здійснено не було. Натомість позивач без врахування вартості земельної ділянки, яка є її власністю, наявності або відсутності зобов`язань, кредитів, надання відповідних документів щодо кредитних, боргових зобов`язань перед Фондом гарантування вкладів фізичних осіб перед ПАТ «Дельта Банк» фактично своїм позовом позбавляє її права власності на земельну ділянку без будь-яких пояснень, без врахування вартості такої земельної ділянки, без узгодження суми боргових зобов`язань, без зменшення суми боргових зобов`язань, без зазначення взагалі на наявність таких боргових зобов`язань, що є неприпустимим, адже право власності на земельну ділянку є первісним, похідним є право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці.

02.03.2020р. від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, на позовну заяву, в якій він наводить аргументи щодо заперечень відповідача проти позову. Зокрема, вказував на те, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року за АТ «Дельта Банк» було визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 122,9 кв.м. та житловою площею 58,5 кв.м. Відповідно до ч. 4 ст. б Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 018 від 05.05.2018 року відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0043, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Вважає, що до АТ «Дельта Банк» одночасно із набуттям права власності на предмет іпотеки житловий будинок по АДРЕСА_1 перейшло також і відповідне речове право на земельну ділянку, на якій розміщений вказаний будинок, в обсязі і на умовах, встановлених для попереднього власника будівлі- ОСОБА_2 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Куликова О.В. в судовому засідання заперечували проти позовних вимог та просили у позові відмовити у повному обсязі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 46084,80 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 368355,81 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 1 від 14 травня 2008 року, та договору іпотеки від 14 травня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , звернути стягнення на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 122,9 кв. м. та житловою площею 58,5 кв. м. шляхом передачі Публічному акціонерному товариству Дельта банк» права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 122,9 кв. м. та житловою площею 58,5 кв. м.

Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 122,9 кв. м. та житловою площею 58,5 кв. м.

17.01.2018 року державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Баховою В.І. на підставі вищевказаного рішення суду від 12.02.2015 року було зареєстровано за АТ «Дельта Банк» право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 статті 6 Закону України «Про іпотеку», якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Як встановлено судом із доданого позивачем до позовної заяви письмового доказу - витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 05.05.2018 року, року відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0043, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно висновку №15-19 від 07.10.2019 року ринкова вартість земельної ділянки, що розглядалась як умовно вільна від забудови по АДРЕСА_1 площею 0,0600(600 квм.м) на дату оцінки складає 26 044 грн.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 розірвано 23 травня 2019 року, актовий запис №29. Після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналіз вказаних норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до позивача одночасно із набуттям права власності на предмет іпотеки будинок, розташований по АДРЕСА_1 перейшло також і відповідне речове право на земельну ділянку, на якій розміщений вказаний будинок, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника будівлі ОСОБА_1 .

Такий самий правовий висновок був зроблений Верховним Судом України у постанові, прийнятій 11.02.2015 року за результатами розгляду справи №6-2цс15, у якій, зокрема, зазначено: «Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості».

Отже, оцінивши усі надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Згідно ч. 1 ст. З Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Таким чином, АТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в «умовах роботи неплатоспроможних банків».

Згідно п.1, ч.1 ст. 48 Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації здійснює повноваження органів управління банку, згідно п.4,8 ч.1 ст. 48 Закону, вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону.

Відповідно до положень ст.ст.133,141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 15,16,377,392 ЦК України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0043.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 300001, , р/р НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1762 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 30 липня 2020 року.