441/2182/19 2/441/268/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сорока М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, який уточнила, про визнання за нею права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності ПА «Гошани», розміром 1,20 умовних кадастрових гектари у землях Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 495877 , який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9302 від 15.11.2017 року, виданого взамін сертифікату № 349 від 07.05.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті бабусі - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог вказує, що після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 495877 , виданий Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області від 15.11.2017 р. за № 9302 взамін сертифікату від 07.05.1997 р. за 349, на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , тобто після її смерті. Зазначає, що постійно проживала з бабусею до дня її смерті, тому фактично вступила в управління майном і прийняла спадщину.З покликанням на відсутність спору щодо вказаного спадкового майна та інших спадкоємців, неможливість іншим шляхом реалізувати своє право на спадкове майно, просить позов задовольнити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, скерувала до суду електронне клопотання, в якому, з покликанням на введення карантинних заходів на території України, просила про проведення судового засідання без її участі та про задоволення позову (а.с. 61-62).

Представник Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, сільський голова подав до суду лист, в якому проти задоволення уточненого позову не заперечив, просив справу розглядати без участі представника сільської ради (а.с. 36).

Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 44).

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Оглянувши заяви позивачки та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За положеннями ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Дана позиція викладена також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

З копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 495877 від 15.11.2017 р., Витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню (земельну) частку (пай) у ПА «Гошани» серії РН № 495877 , зареєстрованого за № 9302 від 15.11.2017 р., виданого взамін сертифікату № 349 від 07.05.1997 р. вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення Градівської Ради народних депутатів № 22 від 16.11.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1.20 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, взамін зазначеного сертифікату їй 15.11.2017 року надано право на земельну частку (пай), розміром 1,20 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває в колективній власності ПА «Гошани» в с. Градівка Городоцького району Львівської області, (а.с. 6, 10).

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 11).

На випадок своєї смерті вона спадковим майном не розпорядилась.

З листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Львівській області Шаравара В.В. від 30.07.2019 р. № 1191/01-16, вбачається, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 495877 , виданий Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області від 15.11.2017 р. взамін сертифікату від 07.05.1997 р. за № 349, на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , після її смерті (а.с. 12).

Відповідно до п. 2 Указу Президента від 08 серпня 1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Так, із позовної заяви, проекту роздержавлення і приватизації земель селянської спілки господарств ім. Шевченка с. Градівка Градівської сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області за 1994 р., довідки, виданої виконкомом Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 548 від 29.08.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 все життя працювала у селянській спілці господарства ім. Шевченка с. Градівка та була включена у списки громадян, які мають право на отримання сертифікату на право на середню земельну частку (пай) (а.с. 7, 8, 9).

Із оглянутої в суді спадкової справи № 372/2017, копій Витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 9 від 22.09.2017 р., про шлюб № 1 від 10.11.2017 р., копій повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , про одруження серії НОМЕР_6 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 , її мати - ОСОБА_4 , дочка спадкодавиці померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших спадкоємців немає (а.с. 14, 15, 16, 17).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на наведене, суд приходить переконання, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була членом селянської спілки господарства ім. Шевченка с. Градівка Городоцького району Львівської області, за життя отримала право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у його власності, однак сертифікат на земельну частку пай у зв`язку із смертю за життя не отримала, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, а тому є підстави до визнання за нею права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії РН № 495877 , виданого взамін вищезазначеного сертифікату, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 13, 211, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за закономзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 , проживаючою та зареєстрованою по АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай), площею 1,20 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває у колективній власності ПА «Гошани» на території с. Градівка Городоцького району Львівської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 495877 від 15.11.2017 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9302 від 15.11.2017 року, виданого взамін Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 127337 від 07.05.1997 року на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області, але не пізніше тридцяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.