Провадження №2/760/1227/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, яка складається із величини втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 1781,09 грн, франшизи у розмірі 1000,00 грн, витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1500,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.; витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2019 відбулась ДТП за участю належного позивачу автомобіля Smart Fortwo д.н. НОМЕР_1 та автомобіля Opel Zafira д.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.08.2019 відповідача визнано винним у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант", відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ8181552.

ТДВ СК "Альфа-Гарант" здійснило виплату страхового відшкодування позивачу.

З метою визначення дійсного розміру вартості матеріального збитку, позивач звернулася до СОД ТОВ «Клевер Експерт», який здійснив оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу.

Згідно Висновку №101/02-19 від 27.02.2019, величина втрати товарної вартості транспортного засобу позивача становить 1781,09 грн.

Оскільки, відповідно до норм чинного законодавства, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, позивач просила суд стягнути з відповідача 1781,09 грн.

Також, позивачем понесено витрати в розмірі 1500,00 грн. на послуги СОД ТОВ «Клевер Експерт».

Відповідно до умов полісу № АМ8181552 розмір франшизи становить 1000,00 грн.

Оскільки вказана сума не була відшкодована позивачу, вона просила суд стягнути з відповідача розмір франшизи в сумі 1000,00 грн.

Крім того, позивач зазначала, що в результаті неправомірних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з ДТП.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 5000,00 грн.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.01.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.02.2019 відбулась ДТП за участю належного позивачу автомобіля Smart Fortwo д.н. НОМЕР_1 та автомобіля Opel Zafira д.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу Smart Fortwo д.н. НОМЕР_1 є позивач - ОСОБА_1 (а.с. 37).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.08.2019 відповідача визнано винним у скоєнні ДТП.

Відповідно до змісту постанови суду вбачається, що 18.02.2019 о 22 год. 00 хв., по вулиці Митрополита Василя Липківського, 35-А, в місті Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Opel Zafira д.н. НОМЕР_2 , порушив п.п. 2.10 а), 2.10 д), 15.12 ПДР, а саме - залишив транспортний засіб не вживши всіх мір, щоб не допустити його самовільний рух, внаслідок чого він покотився та здійснив зіткнення з автомобілем марки Smart Fortwo д.н. НОМЕР_1 , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Після чого, водій ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний.

Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант", відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ8181552.

Позивач звернулась до ТДВ СК "Альфа-Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування і позивачу було здійснено відповідну виплату.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вбачається, що з метою визначення дійсного розміру вартості матеріального збитку, позивач звернулася до СОД ТОВ «Клевер Експерт», який здійснив оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу.

Згідно Висновку №101/02-19 від 27.02.2019, величина втрати товарної вартості транспортного засобу позивача становить 1781,09 грн. (а.с. 15-35).

Відповідно до п.32.7 ст.32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди.

Також, відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Аналогічні роз`яснення були надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в розділі «Порядок визначення шкоди, у тому числі при повному чи частковому знищенні автомобіля» Узагальнення «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках».

Отже, враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування величини втрати товарної вартості належного їй транспортного засобу, є обґрунтованою та доведеною, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 1781,09 грн.

Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на послуги СОД ТОВ «Клевер Експерт» в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №125 від 24.10.2019 (а.с. 36).

З урахуванням того, що суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині відшкодування величини втрати товарної вартості належного їй транспортного засобу, також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача витрат на послуги СОД ТОВ «Клевер Експерт» в розмірі 1500,00 грн.

Відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ8181552 розмір франшизи становить 1000,00 грн.

Згідно п.12.1 ст.12. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно п.п.36.6 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, оскільки вказана сума не була відшкодована позивачу, вимога позивача про відшкодування на її користь франшизи в розмірі 1000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Позивач стверджує, що у зв`язку з ушкодженням належного їй майна вона протягом тривалого часу зазнавала незручностей: відбулися вимушені зміни і з`явились незручності у життєвих та виробничих стосунках, позивач була змушена використовувати для пересування інші види транспорту (в тому числі і таксі) у зв`язку із пошкодженням свого автомобіля, зокрема, й для того, аби добиратися до роботи, що також додало незручностей у життєвих і виробничих стосунках, та додаткових, не передбачених бюджетом позивача матеріальних витрат.

Також зазначала про те, що коли її транспортний засіб був не ушкоджений, вона дуже часто на вихідних виїжджала з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, а після ДТП така можливість зникла.

Крім того, позивачу було завдано незручностей обумовлених необхідністю проведення ремонту пошкодженого майна. Оскільки, замість того, щоб займатися особистими справами, вона була вимушена витрачати час не лише на проведення ремонту та пошук необхідний деталей, а й на отримання відшкодування від відповідача у судовому порядку, оскільки відповідач ігнорує свої, передбачені законом зобов`язання, чим створює додаткові незручності для позивача та його родини.

Позивач вказувала, що все це спричинило виникнення пригніченого стану, позивач почала до всього нервово відноситися, тривалий час не може спокійно спати вночі.

Завдану їй моральну шкоду позивач оцінює в сумі 5000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилалась на порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, моральні страждання, пов`язані з ДТП, а також незручності, які вона має у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку.

Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 18.02.2019 відбулась ДТП, позивачу були завдані певні моральні страждання, однак визначена позивачем сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною.

З огляду на зазначене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останній моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 500,00 грн.

Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду: договір про надання правової допомоги №07/11/19-ЮП/IL від 07.11.2019 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Конюшко Д.Б.; ордер на надання правової допомоги Серія ВН №019435 від 11.11.2019; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №803; акт виконаних робіт №1 відповідно до договору про надання правової допомоги №07/11/19-ЮП/IL від 07.11.2019; квитанцію до прибуткового касового ордера Серія 12 АААМ 497790 про оплату вартості послуг відповідно до договору про надання правової допомоги в сумі 5000,00 грн. (а.с. 40-45).

Суд, перевіривши надані позивачем докази, вважає, що позивачем надано належні докази понесення нею витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., а тому вказана сума підлягає компенсації, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 32, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, яка складається із: величини втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 1781,09 грн, суми франшизи у розмірі 1000,00 грн, витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1500,00 грн., а всього 4281,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., а всього 5768,40 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя: