Справа №613/189/20 Провадження № 2/613/178/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шалімова Д.В.,

за участю секретаря Герасимюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу №613/189/20, пров. № 2/613/178/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради, про захист прав споживача шляхом визнання договору надання послуг припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради, про захист прав споживача шляхом визнання договору надання послуг припиненим, в якому просить: визнати припиненим договір зі збирання та вивезення твердих побутових відходів № 237 від 16 липня 2013 року, укладеного між нею та КП «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником ѕ частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Між нею та КП «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради 16 липня 2013 року укладено договір № 237, про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів. На даний час потреб у наданні послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів немає, оскільки всі харчові відходи вона збирає до компостної ями, яка розташована на території подвір`я, для процесу перегнивання та подальшого удобрення ґрунту, а всі відходи які не потребують переробки, спалюються у твердопаливному котлі, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В заяві зазначила, що в послугах відповідача не потребує, оскільки відходи від харчів вона згодовує домашнім тваринам. Все, що може гнити: листя, бур`ян та тирсу від розпилювання дров, складає у компостну яму, чим одержує добриво для огороду. Гілки від обрізання дерев з`їдають кози, а більші гілки вона пиляє на дрова. Картон та папір нею спалюється у котлі, а влітку у плиті на дворі. Одяг, який у гарному стані вона роздає, а все останнє використовує для парників. Металеві предмети здаються на металолом, а биті скляні речі, при потребі, цементує, у зв`язку з чим у дворі у неї чисто, тільки вітер ганяє пакети зі сміттєвого баку.

Відповідач: представник Комунального підприємства «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Мельник О.О. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечував. Також представником надано до суду письмовий відзив проти позову, відповідно до змісту якого вбачається, що 16 липня 2013 року між позивачем, як власником домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та КП «Богодухівжито» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради було укладено Договір № 237, про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів. Відповідно до умом даного договору, відповідач зобов`язаний згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач ОСОБА_1 зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором. З моменту укладення вищезазначеного договору та до даного часу КП «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради надає послуги в повному обсязі і належної якості, про що свідчить той факт, що позивач у справі жодного разу не зверталась до відповідача з претензіями на неякісне надання послуг, тобто, виконавець жодним чином не порушив права ОСОБА_1 , як споживча послуг. Однак, позивач, порушуючи умови Договору, не завжди вчасно сплачувала кошти за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 01 листопада 2019 року становить 837 грн. 32 коп., у зв`язку з чим, з метою ухилення від сплати заборгованості за надані послуги і нарахування штрафних санкцій у виді пені та можливого виконавчого збору, у разі примусового стягнення боргу, 07 листопада 2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про припинення дії договору № 237 від 16 липня 2013 року, посилаючись на п. 31 договору, згідно якого: дія договору припиняється у разі, якщо відпала потреба в наданні послуг. Таке рішення позивача ґрунтується на тому, що всі харчові відходи вона збирає до компостної ями, яка розташована на території її домоволодіння, для процесу перегнивання та подальшого удобрення ґрунту, а всі інші відходи спалюються у твердопаливному котлі під час опалення житла. Зазначену позивачем підставу для припинення дії договору відповідач вважає необґрунтованою, оскільки кожна людина в процесі свого життя і діяльності утворює побутові відходи скрізь, де б вона не перебувала: у своєму будинку (домоволодінні), на підприємстві, на вулиці, лісі чи будь-де і безвідповідальне відношення громадян у сфері поводження з відходами може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, і як результат, негативний вплив на стан здоров`я громадян. Саме з метою недопущення таких негативних наслідків, законодавством передбачено, що здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм. Крім того, посилання ОСОБА_1 на той факт, що вона проводить спалювання побутових відходів у своєму побутовому твердопаливному котлі для опалення житлового приміщення являється прямим порушення норм ст. 35-1 Закону України «Про відходи». Таким чином, договір зі збирання та вивезення твердих побутових відходів № 237 від 16 липня 2013 року, укладений між позивачем та КП «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради було укладено та в подальшому пролонговано з дотримання норм чинного законодавства. Також, впродовж дії договору, зі сторони відповідача, порушень умов договору допущено не було, тим самим не було порушено прав позивача, як споживача послуг, в той час як внаслідок порушення умов договору у споживача ОСОБА_1 виник борг по сплаті за надані послуги та станом на 01 березня 2020 року він становить 1 095 грн. 42 коп., а тому вважає, що умови припинення дії спірного Договору, зазначені в п. 31 не виникли.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства, згідно п.6 ст. 3 ЦК України, є добросовісність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин повинні відповідати певним стандартам поведінки, бути чесними, відкритими, мати повагу до інтересів іншої сторони договору або іншого правовідношення.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Як вбачається з копії договору дарування від 14 липня 2004 року серії НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_2 прийняла в дар від ОСОБА_3 ѕ частини житлового будинку з службовими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 . Даний Договір зареєстровано в реєстрі за номером 695.

Належність ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності ѕ частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 04 серпня 2004 року.

16 липня 2013 року між Комунальним підприємством «Богодухівжитло виконкому Богодухівської міської ради» та ОСОБА_2 , яка є власницею будинку в АДРЕСА_1 , укладено договір про надання послуг зі збирання твердих побутових відходів.

ОСОБА_2 07 листопада 2019 року звернулась з заявою до КП «Богодухівжитло» з приводу припинення договору № 237 від 16 липня 2013 року, з посилання на п. 31, оскільки на даний час у неї відпала потреба у наданні послуг з вивезення твердих побутових відходів, так як харчові відходи вона збирає до компостної ями, яка розташована на території подвір`я, для процесу перегнивання та подальшого удобрення ґрунту, а всі відходи які не потребують переробки, спалює у твердопаливному котлі, під час опалення житла. Дана заява була отримана відповідачем 07 листопада 2019 року.

З відповіді Комунального підприємства «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 11 листопада 2019 року за № 427 на заяву ОСОБА_2 від 07 листопада 2019 року вбачається, що підприємство здійснює вивіз ТПВ на території населених пунктів Богодухівської міської ради, відповідно до умов договорів, укладених з абонентами та згідно з графіком вивезення ТПВ. Згідно п. 7.5 «Правил благоустрою на території населених пунктів Богодухівської міської ради» громадяни (власники будівель) зобов`язані укладати договори на вивезення сміття та вторинних матеріалів з спеціалізованими підприємствами, що проводять утилізацію та знешкодження відходів відповідно до діючих галузевих нормативно - правових актів. У разі, якщо договір не укладено, передбачено відповідність згідно ст. 152 КУпАП. На підставі викладеного та з метою недопущення порушень «Правил благоустрою на території населених пунктів Богодухівської міської ради», запобігання утворення стихійних звалищ та упорядкування транспортування і утилізації твердих побутових відходів Комунальне підприємство «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради не має можливості припинити дію договору від 16 липня 2013 року за № 237, про надання послуг зі збирання твердих побутових відходів, укладений між підприємством та ОСОБА_2 з підстав, зазначених в заяві.

Рішенням Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області від 23 травня 2019 року за № 75 «Про визначення виконавця послуги з вивезення побутових відходів (твердих, ремонтних, великогабаритних), що утворюються на території населених пунктів Богодухівської міської ради» визначено виконавцем послуги з вивезення відходів - КП «Богодухівжитло».

Згідно Договору № 14 , про надання послуг зі зберігання та захоронення твердих побутових відходів від 12 лютого 2020 року, укладеного між Комунальним підприємством «Господар» Богодухівської районної ради (виконавець) і Комунальним підприємством «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради (споживач), виконавець надає послуги зі зберігання та захоронення твердих побутових відходів, що надходять від споживача, на умовах даного договору, а споживач зобов`язується здійснювати оплату, передбачену договором.

Відповідно до копії «Правил благоустрою на території населених пунктів Богодухівської міської ради», затверджених Рішенням VIII сесії VI скликання Богодухівської міської ради від 06 травня 2011 року № 256 VI ( зі змінами: рішення ХVIII сесії VI скликання від 24 січня 2012 року № 592- VI, рішення ХХVI сесії VI скликання від 14 грудня 2012 року № 1084 VI, рішення XLII сесії VI скликання від 04 лютого 2014 року № 1787 VI), правила благоустрою на території Богодухівської міської ради визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні заходи благоустрою та комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку на території міської ради.

Пунктом 9.1 Правил визначено, що функції із проведення робіт з утилізації твердих побутових відходів (ТПВ) на території міської ради здійснюється підприємством, на яке покладено обов`язок утримання міського звалища ТПВ.

Згідно п. 9.10 Правил, спалювання всіх видів відходів та вторинної сировини на території міської ради і сміттєзбірниках забороняється.

Відповідно до п. 14.13 Правил, передбачена відповідальність за спалювання на території міської ради листя, гілок, відходів виробництва, а також спалювання сміття в контейнерах, урнах та на контейнерних майданчиках, у дворах.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. Правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми ( договори).

Згідно вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених ЦК України, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Судом встановлено, що 16 липня 2013 року між Комунальним підприємством «Богодухівжитло виконкому Богодухівської міської ради» та ОСОБА_2 , яка є власницею будинку в АДРЕСА_1 , укладено договір про надання послуг зі збирання твердих побутових відходів №237. Згідно предмету даного договору, виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Договір діє з 16 липня 2013 року по 16 липня 2018 року.

Що стосується умов зміни, продовження, припинення договору, то сторонами визначено, що зміна умов договору проводиться у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі коли не досягнуто такої згоди, спір розв`язується у судовому порядку. Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна зі сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд. Дія договору припиняється у разі, коли: закінчився строк, на який його укладено; відпала потреба в наданні послуг або споживач відмовився від виконавця. Договір припиняється також і в інших випадках, передбачених законом (п. 29-31 Договору).

Підставою для припинення спірного договору, на яку вказує позивач у справі є те, що у неї відпала потреба у наданні відповідачем твердих побутових відходів, оскільки всі харчові відходи вона збирає до компостної ями, яка розташована на території подвір`я, для процесу перегнивання та подальшого удобрення ґрунту, а всі відходи, які не потребують переробки, спалюються нею у твердому котлі.

На підставі Рішення Виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 23 травня 2019 року за №75, КП «Богодухівжитло» визначено виконавцем послуг з вивезення твердих, ремонтних, великогабаритних відходів, що утворюються на території населених пунктів Богодухівської міської ради. На ряду з цим, 12 лютого 2020 року між КП «Господар» Богодухівської районної ради та КП «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради укладено договір № 14 про надання послуг зі збирання та захоронення твердих побутових відходів. Зазначене свідчить про те, що відповідач у справі на законних підставах надає послуги зі збирання та вивезення відходів.

ОСОБА_2 звернулась до суду з приводу розірвання договору про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів, які здійснюються КП «Богодухівжитло», посилаючись на відсутність потреби, при цьому, остання не заперечує у неї наявності твердих побутових відходів. Остання незважаючи на наявність договору, укладеного між нею та відповідачем,остання нехтує ним та самотужки, не маючи на те відповідного дозволу, своїми силами позбувається відходів. Дані дії позивача суперечать умовам дії договору, оскільки питанням щодо збирання та вивезення відходів, повинен займатися спеціально уповноважений на те орган. При цьому, самостійне спалювання позивачем сміття, яке утворюється в процесі її життєдіяльності шкодить навколишньому середовищу, життю та здоров`ю людей.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частинами 1, 3 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Державній охороні від негативного впливу несприятливої екологічної обстановки підлягають також здоров`я і життя людей.

Охорона навколишнього середовища система заходів щодо раціонального використання природних ресурсів, збереження особливо цінних та унікальних природних комплексів і забезпечення екологічної безпеки, сукупність державних, адміністративних, правових, економічних, політичних і суспільних заходів, спрямованих на раціональне використання, відтворення і збереження природних ресурсів землі, обмеження негативного впливу людської діяльності на навколишнє середовище.

Тверді побутові відходи це відходи, які утворюються в процесі життя і діяльності людини і накопичуються у житловому будинку, закладах соцкультпобуту, громадських, навчальних, лікувальних, торговельних та інших закладах, зокрема: харчові відходи, предмети домашнього вжитку, сміття, опале листя, відходи від прибирання і поточного ремонту квартир, макулатура, скло, метал, полімерні матеріали, тощо, і не мають подальшого використання за місцем їх утворення.

Забруднення довкілля процес зміни складу і властивостей однієї або декількох сфер Землі внаслідок діяльності людини, що призводить до погіршення якості атмосфери, гідросфери, літосфери та біосфери.

Стаття 1 Закону України «Про відходи» дає визначення, що відходи це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про відходи», видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про відходи» контроль у сфері поводження з відходами здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, громадські інспектори з благоустрою населених пунктів.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

На виконання свого процесуального обов`язку ОСОБА_2 не надала належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а саме нею не надано доказів, що підтверджують реальні та дійсні підстави для припинення договору про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів від 16 липня 2013 року за № 237, укладеного між нею та відповідачем. Позивачем також не надано суду документів, що підтверджують можливість самостійного знищення побутових відходів, відповідно до норм діючого законодавства.

Крім того, в процесі розгляду справи судом не встановленого жодного порушення зі сторони КП «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради з приводу неналежного виконання обов`язків, згідно з умовами договору.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 1, 33, 37 Закону України «Про відходи», ст.ст.11, 13, 15, 16, 20, 203, 203, 207, 901, 905, 907 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 43, 60, 76,77, 83, 141, 259, 263-265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради, про захист прав споживача шляхом визнання припиненим договору про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів № 237 від 16 липня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та Комунальним підприємством «Богодухівжитло виконкому Богодухівської міської ради» відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 06 травня 2020 року.

СУДДЯ