Справа № 630/156/20
Провадження № 2/630/146/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2020 року м. Люботин
Суддя Люботинського міського суду Харківської області Дем`яненко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 630/156/20 (провадження № 2/630/146/20) за позовною заявою Акціонерного Товариства «КБ «Приватбанк», інтереси якого представляє Гребенюк Олександр Сергійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Акціонерне Товариство КБ «Приватбанк», інтереси якого представляє Гребенюк О.С., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В своїй позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 12 жовтня 2013 року в сумі 11 836,04 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду, в сумі 2102,00 грн.
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач, в порядку ст. 191 ЦПК України, відзив на позов не подавав.
Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини
Між позивачем і відповідачем 12 жовтня 2013 року був укладений договір, який складається з таких документів: Анкета-заява позичальника, Пам`ятка клієнта, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи. За цим договором ОСОБА_1 були надані кредитні кошти у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач за вказаним кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконує, своєчасно не вносить кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 29 лютого 2020 року має заборгованість 11 836,04 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Станом на 29 лютого 2020 року з боку відповідача ОСОБА_1 перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в сумі 11 836,04 грн.: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 1831,82 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 8064,41 грн., пеня - 900 грн.
Крім того, позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на його користь штрафи у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина, 539,81 грн. - процентна складова, однак, суд не може погодитися з нарахованими на рівні з пенею даними штрафами. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів в розмірі 500 грн. - фіксованої частини та 539,81 грн. - процентної складової - відсутні.
Отже, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 10 796,23 грн.
Що стосується підстав та розміру стягнення пені за кредитним договором, колегія суддів виходить з наступного.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дос татті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Сторонами договору погоджено умови, порядок строки виконання зобов`язань.
У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплату неустойки.
Уклавши з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності ОСОБА_1 порушила свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.
Як вбачається зі ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст.ст. 1049,1054 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.
Вказана сума заборгованості відповідачем по справі до теперішнього часу позивачу не сплачена, заперечень від відповідача щодо задоволення позовних вимог не надійшло.
Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Питання щодо судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. Тому, суд стягує судові витрати з відповідача ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства КБ «Приватбанк», пропорційно до задоволеного позову в розмірі 2000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 76,81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 509, 510, 526, 527, 610, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд
Позов АТ КБ «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення штрафів відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2020 року.
Суддя(підпис) І. В. Дем`яненко