№4-с/756/11/20
У Х В А Л А

5 травня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарі - Волковій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області на бездіяльність та рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку ст.ст. 447, 448 ЦПК України з метою «судового контролю за виконанням судових рішень на бездіяльність державного виконавця та постанову про накладення арешту» із вимогами: визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції по виконавчому провадженню №32220226 з примусового виконання виконавчого листа №2-4984 виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 2 463 грн. 36 коп. неправомірною; зобов`язати ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було накладено постановою ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції без номеру 16.09.2010 року і зареєстровано 30.09.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №10308575.

В обґрунтування скарги вказував, що після отримання та оформлення спадщини у листопаді 2017 року виявив наявність арешту на все його нерухоме майно, який було вжито на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2007 року у справі за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 2 463 грн. 36 коп.

За отриманими відомостями 28.12.2012 року виконавче провадження було завершено на підставі п.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу. При цьому, 23.01.2014 року даний виконавчий лист повторно пред`явлено до виконання, однак у його прийнятті було відмовлено у зв`язку з пропуском строку, який сплив 28.12.2013 року про що винесено постанову про відмову у відкритті провадження і разом з виконавчим документом повернуто на адресу стягувача.

За твердженням скаржника ТОВ «ПростоФінанс» припинило державну реєстрацію 17.08.2015 року, а 18.08.2015 року знято зі статистичного обліку.

Враховуючи ці обставини, заявник письмово 07.06.2018 року звернувся до ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції про зняття арешту та заборони відчуження всього нерухомого майна на що отримав відмову із мотивацією неможливості вчинення будь-яких дій по знищеному виконавчому провадженні.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 рахується боржником у виконавчому провадженні в межах якого було накладено арешт і фактично позбавлений можливості зняття цього арешту шляхом ініціювання позову, звернувся до суду саме у вигляді скарги.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з`явились, подали письмові заперечення проти скарги у яких підтвердили відсутність чинного виконавчого провадження №32220226 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у зв`язку з його знищенням у 2016 році та неможливість, за таких обставин, вирішення питання зняття арешту. При цьому, просили розглядати скаргу за їх відсутності та вказували, що в межах виконавчого провадження державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності до положень ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

З огляду на зазначене, суд вважає можливим розгляд даної скарги за відсутності заявника та заінтересованих осіб, які не з`явилися в судове засідання хоча повідомлені про час і місце розгляду.

Вивчивши пояснення заявника, заперечення Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

З відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що постановою ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції без номеру 16.09.2010 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обтяження зареєстровано 30.09.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №10308575.

З матеріалів скарги вбачається та підтверджено скаржником, що арешт вжито на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2007 року у справі за позовом ТОВ «ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 2 463 грн. 36 коп.

Згідно листів відповідей ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції:

-за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2007 року у справі №2-4984/07 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПростоФінанс» заборгованості у розмірі 2 463 грн. 36 коп., Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-4984;

-Верхньодніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження №32220226 і на підставі постанови від 16.09.2010 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 28.12.2012 року виконавче провадження завершено на підставі п.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу;

-23.01.2014 року даний виконавчий лист повторно пред`явлено до виконання стягувачем, однак у його прийнятті було відмовлено у зв`язку з пропуском строку, який сплив 28.12.2013 року про що винесено постанову про відмову у відкритті провадження і разом з виконавчим документом повернуто на адресу стягувача.

Станом на 07.11.2018 року виконавчий документ на виконанні не перебуває. Крім того, згідно відомостей виконавчої служби відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, становить 3 роки, виконавче провадження №32220226 у 2016 році було знищено. За таких обставин, виключена можливість зняття арешту виконавчою службою.

У відповідності до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час накладення арешту), у разі закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчоїслужби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно зі статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, в даному випадку державним виконавцем не дотримано вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформаційної довідки з Державного реєструречових прав на нерухомемайно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 став власником домоволодіння в порядку спадкування лише у серпні 2017 року.

У відповідності до витягу з ЄДР ТОВ «ПростоФінанс» припинило державну реєстрацію 17.08.2015 року, а 18.08.2015 року знято зі статистичного обліку.

Таким чином, на даний час, діє арешт в межах знищеного виконавчого провадження у інтересах неіснуючого стягувача ТОВ «ПростоФінанс», який припинив своє існування.

Більше того, нерухоме майно у власності ОСОБА_1 з`явилось після спливу всіх встановлених законом строків примусового виконання рішення суду.

За твердженням скаржника, останній про існування такого арешту не знав й не отримував жодних повідомлень .

Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування арешту та обмеження щодо розпорядження нерухомим майном скаржника, оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, знищене, а механізм фактичного виконання рішення суду за межами виконавчого провадження відсутній.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За правилами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на зазначене, суд вважає протиправною, в межах предмету скарги, бездіяльність державного виконавця щодо залишення арешту на майно ОСОБА_1 та невжиття заходів його скасування при вирішенні питання про закриття виконавчого провадження, в межах якого вказані обмеження застосовувались.

При цьому, враховуючи положення ч. 2 ст. 451 ЦПК України, при виявленні порушення суд має право не усунути порушення, а зобов`язати відповідну посадову особу (орган) усунути вказані порушення.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. ст.18, 38, 47, 50 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі ст. ст. 260, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області на бездіяльність та рішення державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати протиправною, в межах предмету скарги, бездіяльність державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області щодо залишення арешту на майно ОСОБА_1 та невжиття заходів його скасування при вирішенні питання про закриття виконавчого провадження, в межах якого вказані обмеження застосовувались.

Зобов`язати Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області вжити заходів щодо усунення порушень при закритті виконавчого провадження №32220226 з примусового виконання виконавчого листа №2-4984 виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 2 463 грн. 36 коп. та вирішити питання зняти арешту і заборони відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_1 , що було накладено постановою ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції без номеру 16.09.2010 року і зареєстровано 30.09.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №10308575.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Шевчук