(2/199/839/20)
13 травня 2020 року
провадження № 2/199/839/20
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.
секретаря судового засідання Столяренко А.І.
учасники справи:
відповідач - Дніпровська міська рада
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , де треті особи ОСОБА_3 , Відділ у м.Дніпро Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській облалсті, про визнання незаконним рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 №111/47 про передачу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності, -
за неявки учасників справи,-

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпровської міської ради про визнання незаконним рішення від 24 липня 2019 року за № 111/47 про передачу земельної ділянки у власність, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цей житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,08 га, яка належить позивачу на праві користування.
Позивач вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує його права та законні інтереси щодо користування земельною ділянкою, в тому числі для обслуговування належного позивачеві на праві власності житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, приватизації земельної ділянки як земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, здійснення користування та розпорядження належним позивачеві на праві власності житловим будинком, розташованим на земельній ділянці.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року первісну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.35-36).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , де треті особи ОСОБА_3 , Відділ у м.Дніпро Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській облалсті, про визнання незаконним рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 №111/47 про передачу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності передано по підсудності Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніцпропетровська (а.с.71-72).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову передано по підсудності Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніцпропетровська (а.с.73-74).
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.86).
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду (а.с.99).
В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Треті особи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, до суду не зявилися, про причини неявки суд не сповістили.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 12.04.1991 № 273/18 відведено громадянину ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,08 га в АДРЕСА_1 (рішенням Дніпропетровської міської ради від 20.06.2001 № 51/21 змінено назву АДРЕСА_4 на « АДРЕСА_2 ») (далі Земельна ділянка-1) для будівництва індивідуального житлового будинку, що підтверджуються копією рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 12.04.1991 року № 273/18 «Об отводе земельного участка по АДРЕСА_4 . ОСОБА_4 для строительства индивидуального жилого дома», копією рішення Дніпропетровської міської ради від 20.06.2001 № 51/21 «Про присвоєння найменувань проїздам у м. Дніпропетровську (а.с.58,59,60).
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», «земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера». Таким чином, Земельна ділянка-1 має правовий режим сформованої земельної ділянки.
Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 15.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. (номер в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 993), ОСОБА_4 передав у приватну власність, а Позивач прийняв 1/2 частку Житлового будинку, підтверджується копією договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 15.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. (номер в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 993) (а.с.67).
Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 16.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. (номер в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 1002), ОСОБА_4 передав у приватну власність, а Позивач прийняв 1/2 частку Житлового будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 16.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. (номер в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 1002) (а.с.69).
Таким чином, Позивачеві на праві приватної власності належить Житловий будинок. Відповідне право власності Позивача зареєстровано 15 і 16 травня 2018 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.05.2018 № 123984096 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2018 №124158994 (а.с.68,70).
Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, до Позивача так само перейшло право користування на Земельну ділянку-1 в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача ОСОБА_4 .
Як вбачається із преамбули рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 111/47, рішення прийнято на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, клопотання гр. ОСОБА_2 від 12.06.2018 вх. № 36/3618, рішення міської ради від 20.12.2017 № 174/28 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (29 особи)».
Таким чином, рішенням Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 111/47 передано у приватну власність Відповідачу-2 ОСОБА_2 Земельну ділянку-2, до складу якої фактично входить Земельна ділянка-1, користувачем якої є Позивач ОСОБА_1 , і на якій знаходиться нерухоме майно (житловий будинок), власником якого є Позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 4 статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Згідно частини 2 статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно вимог частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ч.ч.1,2 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування. До клопотання додаються погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
За частиною 3 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», «державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:
особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;
власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;
органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності);
замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву)».
Суд також бере до уваги доводи Позивача ОСОБА_1 про те, що набуття права власності іншою особою Відповідачем-2 на Земельну ділянку-2, яка просторово співпадає із Земельною ділянкою-1, користувачем якої є Позивач, мало б здійснюватися за обов`язковим погодженням Позивача. Однак Позивач не погоджував і не погоджує вилучення Земельної ділянки-1, що перебуває у його користуванні, для передачі будь-якій іншій особі, в тому числі у складі Земельної ділянки-2. Відсутність такого погодження відповідачами не спростована.
Крім того, як вбачається із тексту рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 №111/47, Дніпровська міська рада при його прийнятті вважала, що землі, які складають Земельну ділянку-2, нікому не передані у власність або користування (пункт 1 вказаного рішення). Суд бере до уваги доводи Позивача ОСОБА_1 про те, що таке припущення Відповідача-1, Дніпровської міської ради, не відповідає дійсності, оскільки, право користування Земельною ділянкою-1, яка охоплена Земельною ділянкою-2, належить Позивачеві ОСОБА_1 . Таким чином, рішення Відповідача-1 про передання Земельної ділянки-2 іншій особі Відповідачеві-2 є незаконним та необґрунтованим, оскільки не враховує того факту, що землі, які утворюють Земельну-ділянку-2, входять до складу Земельної ділянки-1, користувачем якої є Позивач, і на якій розміщено нерухоме майно, власником якого є Позивач; і навпаки ґрунтується на невірному припущенні про те, що землі, які передають, нібито нікому не передані у власність або користування.
Як випливає із додатку до рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 111/47, заявником щодо державної реєстрації земельної ділянки, вочевидь, був Відповідач-2 ОСОБА_2 .
Згідно частини 3 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», фізична особа може подати заяву про державну реєстрацію земельної ділянки у двох з наведених вище чотирьох випадків: 1) як особа, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності; 2) як користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності.
Оскільки Відповідач-2 ОСОБА_2 не був власником/користувачем відповідної земельної ділянки, отже заява могла бути подана лише на підставі такого, що згадується у рішенні Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 111/47, рішення Дніпровської міської ради від 20.12.2017 № 174/28 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (29 особи)». В свою чергу, це рішення Дніпровської міської ради від 20.12.2017 № 174/28 не враховує того, що: 1) Відповідач-2 ОСОБА_2 не є користувачем відповідної земельної ділянки; 2)користувачем відповідної земельної ділянки є інша особа Позивач ОСОБА_1 , згода якої є обов`язковою для вилучення ділянки і передачі іншій особі.
В свою чергу, у проведенні державної реєстрації Земельної ділянки-2 мало б бути відмовлено, оскільки відповідно до абзацу 5 частини 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», «підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: […] знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. В даному випадку в межах Земельної ділянки-2, яку передбачалося зареєструвати, знаходилась Земельна ділянка-1.
Крім того, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»:
1) «земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом» (абзаци 1-2 пункту 2);
2) «у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» (пункт 3).
Виходячи із цього, єдиним можливим суб`єктом звернення із заявою про державну реєстрацію Земельної ділянки-1 або будь-якої іншої ділянки, яка просторово повністю або частково співпадає із Земельною ділянкою-1 був і залишається або користувач Земельної ділянки-1, або власник житлового будинку, розташованого на Земельній ділянці-1 (тобто, у різні часові проміжки: або ОСОБА_4 , або Позивач ОСОБА_1 ).
Суд вважає, що рішенням Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 111/47 фактично передано (у складі Земельної ділянки-2) Відповідачеві-2 ОСОБА_2 земельну ділянку-1, користувачем якої є Позивач ОСОБА_1 , і на якій знаходиться нерухоме майно, власником якого є Позивач
ОСОБА_1 також зауважує, що ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Серков проти України") напрацьовано три критерії, які слід оцінювати стосовно сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями, передбаченими статтею 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
В рішенні ЄСПЛ у справі "Зеленчук та Цицюра проти України" зазначено, що перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання державної влади у безперешкодне користування своїм майном повинно бути законним: згідно з другим реченням першого абзацу особа може бути позбавлена майна тільки "на умовах, передбачених законом", а за змістом другого пункту держави мають право здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення дотримання "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, властивий всім статтям Конвенції. Принцип законності передбачає, що відповідні положення національного законодавства є досить доступними, точними і передбачуваними в їх застосуванні.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає непередбачуваності закону. Сумніви щодо тлумачення закону, які залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди у процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, вважатиметься порушенням статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, якою необхідно досягти, та засобами, які застосовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".
З питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, також визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах (рішення у справах "Спорронґ і Льоннорт проти Швеції", "Булвес" АД проти Болгарії"). Таким чином, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ майнове право особи може бути припинено, зокрема у разі, якщо цього потребують загальні інтереси суспільства.
При цьому потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки")
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішенням Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 111/47 порушено конституційні та міжнародно визнані права та законні інтереси позивача ОСОБА_1 на майно, а саме право власності на Житловий будинок та право користування Земельною ділянкою-1; порушено встановлені законодавством правові засади співвідношення прав на земельну ділянку та нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по 960,50 грн. з кожного (а.с.1,2,37).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , де треті особи ОСОБА_3 , Відділ у м.Дніпро Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській облалсті, про визнання незаконним рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 №111/47 про передачу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності задовольнити в повному обсязі.
Рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 111/47 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_2 у власність гр АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» визнати незаконним та скасувати.

Скасувати державну реєстрацію права власності громадянина ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; кадастровий номер: :01:740:0091; площа : 0,1 га; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); номер запису про право власності: 32810291; дата, час державної реєстрації: 08.08.2019 09:31:57; державний реєстратор: Зубко Валерій Юрійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська обл.; підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: №111/47, виданий 24.07.2019, видавник: Дніпровська міська рада; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48230441 від 14.08.2019 11:32:20), відновивши при цьому відповідні записи, що існували до вказаної державної реєстрації.

Стягнути з відповідачів Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26510514) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі по 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2020 року.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_5 .

відповідач Дніпровська міська рада, , місце знаходження пр. Д.Яворницького, 75 в м.Дніпро, 49000.

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

третя особа відділ у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, , місце знаходження вул. Січеславська Набережна,29а м. Дніпро, 49600.

третя особа державний реєстратор відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, місце знаходження пр. Д.Яворницького, 75 в м. Дніпро, 49000.

Суддя О.Б.Подорець