Справа № 766/2240/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі Кобець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

в с т а н о в и в :

Представник АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 1998 року по грудень 2019 року у сумі 30 870,18 грн., та судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на її ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані їй послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2020 року заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.03.2020 року у цивільній справі № 766/2240/20 за позовом Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - скасовано. Справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, про застосування строків позовної давності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки з 05.03.2004 року вона не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 за якою нарахована заборгованість .

За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони гуртуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків..

АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" нараховано заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 1998 року по грудень 2019 року у сумі 30 870,18 грн., та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого 10.11.2000р. Суворовським відділом РАЦС м.Херсона ОСОБА_3 зареєструвала ІНФОРМАЦІЯ_1 шлюбу з ОСОБА_4 , актовий запис № 387. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_5 ».

З копії паспорту ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 вбачається, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 17728 від 19.12.1994р. квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Згідно договору дарування від 05.03.2004р. серії ВВВ № 854082 посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за № 745 ОСОБА_6 подарувала Лаптєву Валерію ОСОБА_9 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином відповідач з 2004 року не є власником квартири за якою нарахована заборгованість зі спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Заборгованість відповідачу нарахована за період з лютого 1998 року по грудень 2019 року у сумі 30 870,18 грн. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з грудня 2016 року, а відповідач з 2004 року не є власником квартири, отже строк позовної давності пропущено позивачем, а нарахована заборгованість в межах такого строку не може бути стягнута з відповідача як неналежного.

Таким чином, відповідачу квартира на праві власності не належить , вона в ній не зареєстрована , що звільняє її від обов`язку нести витрати з оплати заборгованості за спожиту теплову енергію, яка була надана за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного позовні вимоги до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості є такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 257, 261, 264, 322, ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 257-259, 263-265, 267, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Я.В.Войцеховська