ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5045/20 Справа № 212/7138/19 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року, яке ухвалене суддею Пустовітом О.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (надалі - ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги») про захист прав споживачів та зобов`язання укласти договір.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2004 року належать об`єкти нерухомого майна, а саме: будинок А (дощ. заг. пл. 182,3 кв.м.), будинок Б (дощ.заг.пл. 182,3 кв.м.), павільйон Е (дощ.заг.пл.60,0 кв.м.), адміністративно-побутовий корпус Ж-2 (метал.заг.пл.89,4 кв.м.), мобільний будинок К (дощ.заг.пл.72,9 кв.м.), павільйон М (метал.заг. пл.176,6 кв.м.), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2008 року було визнано право власності на інші самочинно збудовані будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . В користуванні юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців дані об`єкти нерухомого майна не перебувають, а використовуються позивачем для особистих побутових потреб, зокрема для її проживання та членів її родини. За вказаною адресою не зареєстровано жодного суб`єкта господарювання, а самі об`єкти нерухомого майна не внесено до статутного капіталу жодної юридичної особи.

01 жовтня 2004 року між позивачем ОСОБА_1 , як споживачем, та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», в особі Начальника Криворізького РЕМ Ромашка О.А., як енергопостачальником, було укладено договір про постачання електричної енергії № 313. Згідно умов зазначеного договору, енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію споживачу, а споживач за це оплачує енергопостачальнику її вартість та здійснює інші платежі. В подальшому між сторонами 29 липня 2008 року укладено договір про постачання електричної енергії № 313, який відповідно до п. 9.8. набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 року та вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

23 січня 2015 року між позивачем, як споживачем, та ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», в особі начальника Криворізького РВЕ Соколовською В.О., як постачальником, було укладено Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії № 313 від 29 липня 2008 року, в частині терміну розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої електричної енергії. Протягом строку дії та в наступному сторони належним чином виконували свої зобов`язання. Листом начальника Криворізького ЦОК ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» Соколовською В.О. № 57886/1200 від 29 вересня 2017 року повідомлено, що у зв`язку з невідповідністю тарифних груп, згідно з якими виконується розрахунок за спожиту електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів об`єкту власності позивача, Криворізький ЦОК повідомляє про розірвання договору про постачання електричної енергії № 313 від 29 липня 2008 року з 01 січня 2018 року. Також, до вказаного Листа було додано попередження про припинення постачання електроенергії № 313/313/2017 від 29 вересня 2017 року. Проте, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», з 1 січня 2019 року розпочалась державна реформа ринку електроенергії, ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» припинив діяльність з постачання електроенергії і відтепер визначається як оператор системи розподілу, який надає послуги виключно з розподілу електричної енергії. При цьому, ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги» є правонаступником ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» та новим постачальником послуг електроенергії, в тому числі, є постачальником універсальної послуги, який надає послуги побутовим споживачам на підставі публічного Договору приєднання. Листом від 19 листопада 2018 року № 77459/1200 позивачу ОСОБА_1 було запропоновано приєднатися до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та Договору про постачання електричної енергії споживачу з ТзОВ «Дніпровські електромережі». Не погоджуючись з вищевказаним листом, позивачем на адресу ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» було направлено заперечення, в яких вона заперечувала проти приєднання до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» та Договору про постачання електричної енергії споживачу з ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги», та просила встановити тарифи як для побутових споживачів. Станом на дату звернення з позовною заявою відповіді на зазначені заперечення отримано не було

Тому просила суд зобов`язати ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги» укласти з нею договір про постачання електричної енергії на умовах, визначених для побутових споживачів в розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, з тарифами, затвердженими НРКЕКП для побутових споживачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судовий збір віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне та необ`єктивне дослідження судом першої інстанції доказів у справі.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції при ухвалені рішення було порушено принцип диспозитивності цивільного судочинства, оскільки судом не прийнято до уваги лист від 19 листопада 2018 року №77459/1200 про приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу з ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги», заяву - приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу, заяву - приєднання до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, заяву про перерахування коштів за електричну енергію, в яких відсутня інформація щодо виду споживача.

Крім того, представник позивача вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що після зміни постачальника електричної енергії позивачем продовжено споживання електроенергії, як побутовим споживачем та сплачено рахунки за використання електроенергії , тобто послуга з постачання електричної енергії на умовах, визначених для побутового споживача фактично надається, проте постачальник ухиляється від укладання Договору.

Апелянт звертає увагу на те, що за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано жодного суб`єкта господарювання, об`єкти нерухомості майна не внесено до капіталу юридичної особи, жодної підприємницької діяльності або діяльності направленої на отримання прибутку в ньому не здійснюється.

Також представник позивача вважає помилковим посилання суду першої на інстанції на терміни та визначення понять, встановлених додатком Б Державних будівельних норм України «Будинки і споруди житлових будинків ДБН В.2.2-152005», затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року №80, оскільки даний документ втратив чинність з 01 грудня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом першої інстанції не було порушено ані норм матеріального, ані норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву відповідача на апеляційну скаргу представника позивача колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. від 19 серпня 2004 року, ОСОБА_1 належать об`єкти нерухомого майна, а саме: будинок А (дощ. заг. пл. 182,3 кв.м.), будинок Б (дощ.заг.пл. 182,3 кв.м.), павільйон Е (дощ.заг.пл.60,0 кв.м.), адміністративно-побутовий корпус Ж-2 (метал.заг.пл.89,4 кв.м.), мобільний будинок К (дощ.заг.пл.72,9 кв.м.), павільйон М (метал.заг. пл.176,6 кв.м.), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

01 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 , як споживачем, та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», в особі Начальника Криворізького РЕМ Ромашка О.А., як енергопостачальником, укладено договір про постачання електричної енергії № 313 (а.с. 11-16).

29 липня 2008 року між ОСОБА_1 , як споживачем, та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», в особі Начальника Криворізького РЕМ Ромашка О.А., як енергопостачальником, укладено договір про постачання електричної енергії № 313 (а.с. 17-24).

Відповідно до п. 9.8. Договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 року (а.с. 24).

Відповідно до п. 9.8.1. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (а.с. 24).

23 січня 2015 року між ОСОБА_1 , як споживачем, та ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», в особі начальника Криворізького РВЕ Соколовської В.О. як постачальником, було укладено Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії №313 від 29 липня 2008 року, в частині терміну розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої електричної енергії. Додаткова угода набирає чинності з 01 лютого 2015 року і є невід`ємною частиною Договору (а.с. 25).

У зв`язку з розірванням договору про постачання електроенергії №313 від 29 липня 2008 року відповідачем підготовлено попередження про припинення постачання електроенергії № 313/313/2017 від 29 вересня 2017 року, відповідно до якого припинення електроенергії передбачалося 01 січня 2018 року з 10:00 години (а.с.26).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що об`єкти нерухомого майна, а саме: будинок А (дощ. заг. пл. 182,3 кв.м.), будинок Б (дощ.заг.пл. 182,3 кв.м.), павільйон Е (дощ.заг.пл.60,0 кв.м.), адміністративно-побутовий корпус Ж-2 (метал.заг.пл.89,4 кв.м.), мобільний будинок К (дощ.заг.пл.72,9 кв.м.), павільйон М (метал.заг. пл.176,6 кв.м.), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ., не відноситься до об`єктів побутового споживача, що не дає можливості укладення договору з позивачем, як побутовим споживачем, та відповідно проведення оплати за тарифами для побутового споживача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 648 ЦК України, зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року, зі змінами, внесеними постановою КМ України № 591 від 23.08.2016 року, регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. При цьому, побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником; об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування; побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну) територію, в тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім потреб підприємницької, господарської діяльності; непобутові потреби - споживання (використання) електричної енергії на об`єкті побутового споживача для задоволення потреб підприємницької, господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 498 від 23.04.2012 року, вказаний порядок є обов`язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню. При цьому, до категорії населення належать фізичні особи, які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; освітлення особистих гаражів та боксів.

Відповідно до п. 2.1.2 цього Порядку, до багатоквартирних будинків не належать туристичні бази, табори, будинки відпочинку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно до відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 лютого 2018 року на звернення позивача, об`єкт, який належить ОСОБА_1 на підставі права власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є Готельно - ресторанним комплексом «ІНФОРМАЦІЯ_1», який не є об`єктом житлової нерухомості, а відноситься до нежитлових приміщень (а.с. 81-82).

ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги» надано роз`яснення позивачу щодо розгляду та підписання Комерціної пропозиції «Індивідуальна - 313 Базова» до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 11 липня 2019 року та 24 вересня 2019 року, оскільки об`єкт споживача, а саме нежитлові приміщення з дозволеною потужністю об`єкта 225 кВт, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не підпадають під критерій побутового споживача, який купує електричну енергію з метою задоволення власних побутових потреб (а.с.101,102).

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що об`єкт, який належить ОСОБА_1 на підставі права власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не відноситься до об`єктів побутового споживача, що не дає можливості укладення договору з позивачем як побутовим споживачем та проведення оплати за тарифами як для побутового споживача.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача, що за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано жодного суб`єкта господарювання, об`єкти нерухомості майна не внесено до капіталу юридичної особи, жодної підприємницької діяльності або діяльності направленої на отримання прибутку в ньому не здійснюється, оскільки позивачем, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, як суду першої інстанції, так й суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач використовує об`єкт, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для задоволення власних побутових потреб, натомість, як вбачається з матеріалів справи, об`єкт, який належить ОСОБА_1 на підставі права власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є Готельно - ресторанним комплексом «ІНФОРМАЦІЯ_1», який не є об`єктом житлової нерухомості, а відноситься до нежитлових приміщень (а.с. 81-82).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що судом порушено принцип диспозитивності цивільного судочинства, оскільки судом не прийнято до уваги лист від 19 листопада 2018 року №77459/1200 про приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу з ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги», заяву - приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу, заяву - приєднання до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, заяву про перерахування коштів за електричну енергію в яких відсутня інформація щодо виду споживача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази, надано їм належну оцінку та постановлене законне та обґрунтоване рішення суду.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що посилання суду першої інстанції на терміни та визначення понять, встановлених додатком Б Державних будівельних норм України «Будинки і споруди житлових будинків ДБН В.2.2-152005», затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року №80 є помилковим, так як даний документ втратив чинність з 01 грудня 2019 року, оскільки вони на правильність судового рішення не впливають.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача, що після зміни постачальника електричної енергії позивачем продовжено споживання електроенергії, як побутовим споживачем та сплачено рахунки за використання електроенергії, тобто послуга з постачання електричної енергії на умовах, визначених для побутового споживача фактично надається, проте постачальник ухиляється від укладання Договору, оскільки як вбачається з матеріалів справи, згідно попередження про припинення постачання електроенергії від 29 вересня 2017 року у зв`язку з розірванням договору про постачання електроенергії №313 від 01 жовтня 2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» припинення електроенергії передбачається 01 січня 2018 року та роз`яснено, що підключення електроустановок буде здійснено після укладання договору про постачання електроенергії. Крім того, згідно відповіді ТзОВ «Дніпровські енергетичні послуги» надано роз`яснення позивачу щодо розгляду та підписання Комерціної пропозиції «Індивідуальна - 313 Базова» до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 11 липня 2019 року та 24 вересня 2019 року, оскільки об`єкт споживача, а саме нежитлові приміщення з дозволеною потужністю об`єкта 225 кВт, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не підпадають під критерій побутового споживача, який купує електричну енергію з метою задоволення власних побутових потреб.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: