УХВАЛА

28 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 756/12935/18

провадження № 61-14696св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АЗОТ»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року в складі судді Диби О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року в складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С., Іванової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» (далі - ПАТ «АЗОТ»), в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 909,16 грн, компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати - 544,26 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 11 180,21 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 201 846,40 грн та 4 440,00 грн витрат на правничу допомогу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що наказом № 6-вк від 02 лютого 2015 року він був прийнятий на роботу до представництва ПАТ «АЗОТ» у місті Києві на посаду функціонального адміністратора. Відповідач, починаючи з січня 2018 року у порушення вимог статті 115 КЗпП України заробітну плату йому в повному обсязі не виплачував, у зв`язку з чим він 30 березня 2018 року звільнився із займаної посади на підставі наказу №95-вк про припинення трудового договору від 28 березня 2018 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. В порушення вимог статті 116 КЗпП України, відповідач у встановлені законом строки не виплатив позивачу всі належні йому при звільненні суми.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «АЗОТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 909,16 грн; 11 180, 21 грн компенсації за невикористану відпустку; 202 747,50 грн компенсації за затримку розрахунку при звільненні; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 544, 26 грн; 4 400,00 грн витрат на правничу допомогу.

Вирішено питання по розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив із того, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 202 747,50 грн (901,10 грн х 225 робочих днів), стягнення якого судом відповідає положенням статті 117 КЗпП України, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати складає 544,26 грн. Сума компенсації за невикористану відпустку у розмірі 11 180,21 грн не була включена в розмір заборгованості по невиплаченій позивачу заробітній платі відповідно до довідки від 10 грудня 2018 року № 859, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, а тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «АЗОТ» залишено без задоволення, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо розміру належних до стягнення на користь позивача з відповідача сум.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2019 року ПАТ «АЗОТ» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку; середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати; компенсації втрати частини заробітку; витрат на правничу допомогу, в цій частині залишити позов без розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У своїй касаційній скарзі ПАТ «АЗОТ»вказує, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку повинна бути залишена судом без розгляду, оскільки вона не оплачена судовим збором. Компенсація за невикористану відпустку включена до розміру заборгованості по заробітній платі, тому суди допустили помилку, стягнувши крім заборгованості по заробітній платі в розмірі 33 909,16 грн компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 11 180,21 грн. Договір про надання правової допомоги №0110/18-1 від 01 жовтня 2018 року, укладений між позивачем та адвокатом Бараном М. Ф., не відповідає вимогам статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а тому суд необґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив,поданий його представником ОСОБА_2 , в якому позивач просить касаційну скаргу ПАТ «АЗОТ» залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «АЗОТ»та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно частини шостої зазначеної статті для цілей цього Кодексу малозначними є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження у цій справі. При цьому судом встановлено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 19 ЦПК України даний спір є малозначним (а.с. 25). Отже, судом першої інстанції зазначену справу визнано малозначною.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії розгляду.

З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом помилково відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюПАТ «АЗОТ», яка подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук