Провадження №2/193/154/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 травня 2020 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
судді: Шумської О.В.
за участі секретаря судового засідання Мельникової Т,О.
позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Девладівської
сільської ради Єрємєєва А.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду сел.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, про втрату права користування житловим будинком, -
23 грудня 2020 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про втрату права користування житловим будинком.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на ті обставини, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом, що має силу оригіналу договору міни житлових будинків від 13.04.1994 року.
У будинку разом з позивачем зареєстрована його дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте дочка, ОСОБА_2 , з 2000 року в будинку не проживає, у зв`язку з тим, що виїхала на проживання в Російську Федерацію, та в даний час місце її проживання не відоме, так як всі стосунки між ними припинені. Вона з 2000 року до батька не приїжджала. Факт не проживання за місцем реєстрації відповідача позивач підтверджує довідкою № 1267 від 09.12.2019, яка видана виконавчим комітетом Девладівської сільської ради.
В зв`язку з викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, була повідомлена способом розміщення оголошення на сайті судової влади, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань від відповідача на розгляд суду не надходило.
Представник третьої особи при розгляді справи був присутнім. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повного з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом, що має силу оригіналу договору міни житлових будинків від 13.04.1994 року(а.с.6).
У будинку разом з позивачем зареєстрована його дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки №1267 від 09.12.2019 року(а.с.10). Проте дочка, ОСОБА_2 , з 2000 року в будинку не проживає. Факт не проживання за місцем реєстрації відповідача підтверджується довідкою № 1303 від 12.12.2019, яка видана виконавчим комітетом Девладівської сільської ради(а.с.12).
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України).
Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Так, судом встановлено, що відповідач у справі не будучи власником будинку, залишається зареєстрованою у ньому, однак тривалий час не проживає у будинку, поважні причини її відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю для позивача, як власника будинку, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло .
Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.16, 391 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 82, 128, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, про втрату права користування житловим будинком- задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В.Шумська