Справа № 279/6588/19
Номер рядка звіту 10
номер провадження 2/279/574/20
РІШЕННЯ
"13" травня 2020 р.
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростень в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення,
Позивач, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 06.08.1986 року на підставі ордера №7, рішенням виконавчого комітету Лісівщинської сільської ради, їй виділено 1/2 частину будинку, що складає окрему квартиру, яка знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1 . Тривалий час вона проживала у вказаному будинку, несла витрати по його утриманню. Однак, останнім часом відповідач почала заявляти права на вказане житло, чинить їй перешкоди у користуванні ним, змінила замки на вхідних дверях, не впускає її до квартири та викинула звідти всі її речі. Вирішити спір в добровільному порядку невдалося. Просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом її вселення в 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_3 клопотав про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити. Врахувати те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, неодноразово подавала заяви про відкладення судового розгляду, відзиву, будь-яких заперечень та доказів на спростування позовних вимог суду не надала, угоду з адвокатом не уклала, а позивач, внаслідок таких дій відповідача, вимушена проживати в приміщенні ферми в с.Лісівщина, незважаючи на наявність у неї власного житла.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов, заперечень проти позову (письмові пояснення), письмових доказів на спростування заявлених вимог до суду не надала, хоча мала таку можливість, оскільки судовий розгляд за її заявми було відкладено тричі, угоду з адвокатом не уклала.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частина будинку, що складає окрему квартиру, яка знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1 , що стверджується Свідоцтвом № НОМЕР_1 про право власності на житло від 28.11.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У вказаному будинку ОСОБА_1 зареєстрована з 17.06.1986 року, що стверджується копією паспорта позивача. Даний будинок був постійним місцем її проживання, іншого житла вона не має, проживала одна.
Право на житло гарантоване людині ст.ст.47,48 Конституції України. Так, ч.3 ст.47 Конституції проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.321 ЦК України та ст.41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.
У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач чинить позивачу перешкоди у доступу до будинку, що стверджується відсутністю у позивача ключів та стверджується даними акта від 10.12.2019 року про те, що ОСОБА_2 в період з 2005 року чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її власністю, зокрема житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом її виселення, вивезення речей та зміною замків на вхідних дверях. У спірному будинку знаходяться особисті речі позивача, а всі спроби мирно врегулювати питання та право заселитися в будинок результатів не дали.
Дані обставини відповідачем під час судового розгляду спростовано не було.
Іншого житла позивач не має, вданий час вона тимчасово проживає у приміщенні ферми в с.Лісівщина Коростенського району (без належних умов для нормального проживання). Всі спроби вирішити питання вселення в добровільному порядку результатів не дали.
Відповідач позовні вимоги не визнає, однак сама вона у вказаному будинку не проживає, та будь-яких доказів, на підставі яких суд міг би зробити безспірний висновок про те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 (частини будинку) не надала. Угоду з адвокатом не уклала, хоча мала таку можливість.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього, а тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення в належне на праві вланості житло.
А тому, право позивача на користування спірним житловим будинком порушене і його слід відновити шляхом вселення ОСОБА_1 у житловий будинок АДРЕСА_1 .
З урахуванням наведене та аналізуючи норми закону, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.263265 ЦПК України, ст.ст.16,319,321,391 ЦК України, ст.ст.9,150 ЖК України, ст.ст. 41,47,48,55 Конституції України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 Ѕ частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом її вселення у даний будинок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 гривень 40 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання (проголошення) рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони та учасники :

Позивач: ОСОБА_1 , місце тимчасового проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №2706/10 від 28.10.2004 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Невмержицька О.А.