Справа № 737/177/20
Проваждення № 2/737/140/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 травня 2020 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 737/177/20
за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості
учасники справи та представники:
позивачне з`явився
відповідачне з`явилася

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 28706,21 грн. та судових витрат у розмірі 2102 гривні.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 04.08.2006 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладенні договору сторони керувались ст. 634, 639, 207, 638, 642 ЦК України.

Договором передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, у позичальника передбачений обов`язок отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами.

Станом на 31.10.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 28 706,21 грн., яка складається з наступного:

6188,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту

20674,83 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит

500 грн. - штраф (фіксована частина)

1343,15 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на ст.ст. 509,526,527,530,1054,549,610,617,598,599,1050 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 28 706,21 грн. заборгованості за кредитним договором від 04.08.2006 року без номера та 2102,00 грн. судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. 16.04.2020 позивач надав письмове клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по картковому рахунку, довідку про видані клієнту картки та інших письмових доказів.

Всі заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягали задоволенню.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомлені. З клопотанням про відкладення слухання справи відповідач до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 04.08.2006 року ОСОБА_1 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, згідно з якою отримав кредитну картку «Універсальна», розмір кредитного ліміту становить 1400 грн., процентна ставка 3 % на місяць, в той час, як банк в позові зазначає що відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. (а.с. 13).

У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 04.08.2006 року заяву відповідач приєдналася до запропонованих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодилася вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору.

Інших документів з підписом клієнта позивач не надав.

Підписаний відповідачем документ з зазначенням розміру процентної ставки, пені та штрафів, підстав їх нарахування, строків дії кредитного договору у справі відсутній.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 04.08.2006 року з 15.09.2006 року у ОСОБА_1 виникла поточна заборгованість за наданим кредитом у розмірі 515,00 грн., яка змінювалась, частково погашалась та періодично зростала, що дає підстави для висновку про те, що він дійсно отримав кредитні кошти.

На 30.10.2019, за розрахунком банку, залишок заборгованості за тілом кредиту становить 6188,23 грн.

Заборгованість за процентами за користування кредитом становить 20 674,83 грн.

Розмір штрафів становить 1843,15 грн. (а.с. 5-12).

У розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.08.2006 року зазначено, що з 15.08.2006 процентна ставка поточна складала - 36% (прострочена -72%), з 01.01.2013 становила 30%, з 01.09.2014 до 31.03.2015 року становила 34,80%, з 01.04.2015 року склала 43,20% (а.с. 5-12).

При цьому в розрахунку зазначено, що ОСОБА_1 не вносив коштів на погашення заборгованості (а.с.5-12).

Згідно з випискою за договором № б/н станом на 25.03.2020, ОСОБА_1 за період з 15.08.2006 до 31.10.2019 вніс на погашення заборгованості за кредитом грошові кошти в загальному розмірі 81464,46 грн. Окрім готівкового поповнення картки, яке відображене у виписці (див. наприклад а.с. 58,59), з 10.06.2014 по 16.03.2020 банк застосовував автоматичне погашення простроченої заборгованості з інших карток відповідача (а.с. 49-53).

Розрахунок позивача у розділі «сума погашення за наданим кредитом» цієї інформації не містить. Відповідно, у суду є підстави вважати, що банком не була врахована сума коштів в розмірі 81 464,46 грн., яку відповідач вніс на погашення заборгованості за кредитом.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту складає 6188,23 грн., в той час як судом встановлено з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , що він сплатив банку грошові кошти в загальному розмірі 81 464,46 грн. Розподіл банком цієї грошової суми з наданої виписки за договором (а. с. 49-58) та розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.08.2006 (а.с. 5-12) визначити неможливо.

Сума неврахованих банком у розрахунку грошових коштів, внесених на погашення кредиту, в десять разів перевищує заборгованість за тілом кредиту. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню як недоведені.

Натомість позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на договорі та належних доказах його укладення на зазначених у позові умовах.

Так, позивач послався на те, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-1314цс19, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 лютого 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Водночас Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином судом встановлено, що банк одразу ж після укладення договору почав застосовувати процентну ставку (прострочену) яка складала 72 %, що не відповідало умовам договору, крім того банк систематично змінював розмір процентної ставки, не надавши доказів повідомлення про це ОСОБА_1 , що суперечить Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", який набрав чинності 09 січня 2009 року, згідно з яким умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Стягнення штрафу в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, яку підписав ОСОБА_1, також не передбачено.

Таким чином, за обставинами даної справи, суд не вбачає підстав стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафу.

Відповідач надав довідку про те, що термін дії останньої з карток, виданих за кредитним договором б/н закінчився 01/16 (а.с. 60), однак за відсутності заяви відповідача про застосування строку позовної давності така підстава для відмови у позові судом не розглядалась.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2102 грн.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При відмові у позові у повному обсязі залишаються без задоволення похідні вимоги про стягнення з відповідача судового збору.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280-289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 26 травня 2020 року.

Суддя А. С. Лібстер