Справа № 583/5119/19
07 травня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Охтирської міської ради Сумської області про визнання батьківства, -
з участю учасників судового провадження:
представника позивача ОСОБА_3
Зміст позовних вимог.
09.12.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що починаючи з вересня 2013 року по листопад 2016 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у її квартирі по АДРЕСА_1 . Від спільного життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_4 . Незважаючи на факт спільного проживання та фактичне визнання його батьківства щодо дитини, відповідачка прийняла рішення та самостійно зареєструвала дочку в органі реєстрації громадянського стану, записавши батька дитини з її слів « ОСОБА_5 ». Окрім спільної дочки з позивачем, ОСОБА_2 має дитину від першого шлюбу ОСОБА_6 , 2008 року. З вересня 2013 року по листопад 2016 року сторони проживали разом, вели спільне господарством, разом проводили час, виховували дитину, їздили разом з дітьми в село до його батьків, допомагали їм по господарству. Його батьки та вся його рідня завжди визнавали той факт, що ОСОБА_7 його дочка, не зважаючи на те, що він не вказаний батьком у свідоцтві про народження дитини, дід і баба її люблять, надавали та надають допомогу у її вихованні. В подальшому стосунки з відповідачкою не склались, сторони перестали проживати разом, проте, він продовжував відвідувати дитину, надавав їй матеріальну допомогу, його батьки також весь час продовжували спілкуватись з відповідачкою та її дітьми. У травні 2019 року ОСОБА_2 привезла обох дітей ОСОБА_6 , 2008 року народження, та ОСОБА_7 , 2015 року народження, до його матері ОСОБА_8 у с. Оленинське, Охтирського району, Сумської області і попрохала доглянути їх певний час, але більше не з`явилась і дітей не забрала. Відповідно до заяви міському голові Охтирської міської ради Сумської області обоє дітей тимчасово влаштовані, проживають та виховуються у його сім`ї, відвідують школу та дитячий садок, місце знаходження їх матері встановлюється органами поліції. Він вважає себе батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільної заяви до органу реєстрації актів громадянського стану сторони не можуть подати, тому він змушений звернутися до суду з заявою про визнання батьківства.
Процесуальні дії у справі та аргументи сторін.
11.12.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі. За правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 29.01.2020 року з викликом сторін (а.с . 19).
29.01.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 19.02.2020 року в зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачкою судової повістки.
19.02.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 31.03.2020 року, вирішено клопотання щодо виклику свідків (а. с. 38).
31.03.2020 року судове засідання відкладено на 08.04.2020 року за заявою представника позивача з поважних причин (а. с. 50).
08.04.2020 року за заявою представника позивача судове засідання відкладено на 07.05.2020 року з поважних причин (а.с. 66).
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що позивач з вересня 2013 року по листопада 2016 року мав стосунки та прожив однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . В подальшому у них народилась спільна дитина ОСОБА_7 , але батька дитини вказано за вказівкою матері « ОСОБА_5 », вважає, що відповідачка мала на увазі саме позивача, але вказала своє прізвище дитини « ОСОБА_9 ». Позивач з відповідачкою проживали разом, їздили в с. Оленінське, Охтирського району, Сумської області до батьків позивача, надавали їм допомогу, але сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені з листопада 2016 року. У травні 2019 року відповідачка привезла двох своїх дітей до матері позивача, дочку від першого шлюбу ОСОБА_6 та дочку позивача ОСОБА_7 , попросила їх доглянути дітей поки вона поїде на заробітки до Херсонської області, але так і не повернулась, дітей не забрала, на зв`язок не виходить, оскільки позивач вважає себе батьком ОСОБА_7 , звернувся до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, у зв`язку з неврученням документів по справі повторно судом неодноразово направлено за її зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 23), копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими матеріалами, а також у зв`язку з цим відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення про розгляд вказаної справи (а.с.26-28, 49, 70, 72).
Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідачки про розгляд її справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачка повідомлена в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. 128, ст.130 ЦПК України.
Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справ у розглядати без його участі, підтримує позов в інтересах дитини (а. с. 64).
У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до міського голови Охтирської міської ради ОСОБА_10 І ОСОБА_11 Ю. про бажання залишити у своїй сім`ї ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим влаштуванням на правах підопічних (а.с.12).
Згідно довідок начальника служби у справах дітей Охтирської міської ради від 03.10.2019 року № 296 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є ученицею 5-Б класу Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відвідує ДНЗ «Теремок», відповідно до заяви міському голові ОСОБА_13 про тимчасове влаштування дитини, з ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає та виховується у сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_3 . Місцезнаходження матері дитини ОСОБА_2 встановлюється органами поліції (а.с.13).
В судовому засіданні допитані свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, підтвердили факт батьківства, що саме ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_4 , 2015 року народження.
Так, свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є матір`ю позивача. У 2013 році син привів додому ОСОБА_2 та повідомив, що вони будуть разом проживати як сім`я. Вони до них приїздили, як сім`я, у 2015 році її син та ОСОБА_2 повідомили про вагітність дружини. Коли ОСОБА_2 народила ОСОБА_7 , син забирав її з полового будинку, так як ОСОБА_7 його дочка. Вона приїздила до сина та ОСОБА_2 , вони проживали спільно як одна сім`я. Через деякий час свідок помітила, що ОСОБА_2 почала вживати спирті напої, а згодом вони з сином припинили спільне проживання. 11 травня 2019 року до неї додому приїхала ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_6 - дочкою від першого шлюбу та ОСОБА_7 , залишила їх та попросила, щоб вони пожили в неї до кінця серпня 2019 року поки вона буде на заробітках в Херсонській області, але так і не забрала дітей та на зв`язок більше не виходила. На даний час ОСОБА_7 проживає разом з батьком.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона проживає по - сусідству з ОСОБА_2 . У 2013 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як одна сім`я. У 2015 році у них народилась спільна дочка ОСОБА_7 , в період вагітності вони проживали разом, вона вважає, що ОСОБА_7 дочка саме ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що з 2013 року вона працює в Службі у справах дітей Охтирської міської ради і з цього часу вона відвідувала дану сім`ю, так як здійснювала супровід сім`ї. У ОСОБА_2 була спочатку одна дитина і вона проживала разом з ОСОБА_1 . Коли приходила до них додому у 2015 році, то зустріла ОСОБА_1 , який повідомив її, що у них народилась спільна дитина, але ОСОБА_2 не записувала ОСОБА_1 батьком, для того щоб отримувати допомогу як одинока мати. ОСОБА_2 повідомляла, що батьки ОСОБА_1 проживають в с. Оленинське, Охтирського району, Сумської області, допомагають їм продуктами харчування. У 2019 році під час відвідування сім`ї ОСОБА_2 повідомила, що збирається на заробітки, а дітей залишить з бабою, а саме у матері ОСОБА_1 до вересня місяця, а потім обіцяла повернутися, але так і не вийшла на зв`язок, у зв`язку з чим до служби звернувся ОСОБА_1 з заявою про влаштування дітей.
Наведені покази свідків суд приймає до уваги як належні, допустимі, переконливі докази, у суду немає сумнівів у їх достовірності, які підтверджують батьківство ОСОБА_1 щодо дочки ОСОБА_7 .
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Європейський суд з прав людини зазначив відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини (рішення у справі «Йевремович проти Сербії» заява № 3150/05, від 17 травня 2007 року).
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частини друга, третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum ІНФОРМАЦІЯ_5 iustitiae ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка означає « ІНФОРМАЦІЯ_4 всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Висновок суду.
Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, враховуючи, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача, викладені в позові, дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом тривалого періоду, починаючи з вересня 2013 року по листопад 2016 року спільно проживали, відповідачка народила спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є позивач, даний факт підтвердили свідки в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню повністю, так як це відповідатиме в даному випадку якнайкращим інтересам самої дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273, 280-284, 354, 355, ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого с. Оленинське, Охтирського району, Сумської області, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 08 травня 2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко