Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1312/20 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є.А.
Категорія 11 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Баранівського районного суду Житомирської області Новицького Є.А. від 24 червня 2020 року

за матеріалами позовної заяви №273/1312/20 ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Баранівського нотаріального округу Присяжнюка Василя Олександровича, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації договорів дарування та усунення перешкод в користуванні власністю, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. Просила скасувати державну реєстрацію договорів дарування від 23.11.2016 року та усунути перешкоди в користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що приватним нотаріусом і ОСОБА_2 її було ошукано в період підписання договору дарування 1/2 ідеальної частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Про те, що її було ошукано, їй стало відомо в лютому 2020 року, коли нотаріус за її зверненням наддав копії дублікатів на два договори дарування. Оскільки, вона не має юридичної освіти та не знає особливостей нотаріального законодавства, а тому не могла знати про порушення її прав.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 24 червня 2020 року відмовлено в поновленні процесуального строку для подання позову та залишено позовну заяву без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, ухвала судді суду першої інстанції необґрунтована, ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що нею було подаровано своїй дочці лише Ѕ ідеальну частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель. Протягом майже трьох років все було добре, не було суперечок, апелянт вважала що проживає в своїй Ѕ частці житлового будинку. Але після спливу трьох років, починаючи з вересня 2019 року, відповідачка та її співмешканець почали виганяти її з житлового будинку, ображати нецензурними словами та навіть застосовувати насильство. В 2020 році дочка сказала, що їй належить весь житловий будинок і господарські будівлі. Тому апелянт вважає, що її було ошукано при оформленні дарування Ѕ ідеальної частки будинку, але й не досягнуто всіх істотних умов договору при його укладанні, тобто порушено ст.377 ЦК України та ст.120 Земельного кодексу України. 13.02.2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Присяжнюка В.О. із запитом про видачу копії договору дарування Ѕ ідеальної частки її житлового будинку. З отриманих копій документів їй стало відомо, що нібито в один день нею було подаровано двічі по Ѕ ідеальній частці свого будинку відповідачці і ці два договори зареєстровані в Державному реєстрі за №206 від 23.11.2016 р, запис №17580489, в Державному реєстрі вже зазначено, що вона буцім-то відчужила будинок (1/1), а не Ѕ ідеальну частку. Саме цими доказами, на думку апелянта, нею було доведено факт, що вона не могла дізнатися раніше про порушення її права. Крім того, їй не було надано копій цих договорів та не було роз`яснено, що будинок подаровано частинами. Вважає, що доводи суду про те, що дарування будинку по частинах відбувалося з дозволу органу опіки та піклування згідно розпорядження голови Баранівської РДА від 17.11.2016 року не заслуговує на увагу, оскільки заяви про надання дозволу на дарування житлового будинку була власноручно написана і підписана відповідачкою, а не апелянтом. По даній обставині в ЄРДР зареєстрована її заява про кримінальне правопорушення по ст.190 КК України.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування частини житлового будинку від 23.11.2016 року ОСОБА_1 безоплатно передала, а обдарована ОСОБА_2 прийняла у власність Ѕ ід. частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7). На аркуші справи 8 міститься аналогічний договір дарування, укладений між тими ж сторонами, з тим же предметом договору. Вказані договори містять запис «Виданий дублікат від 29.01.2020 р. реєстр №119, №118» завірений приватним нотаріусом Присяжнюком В.О.

Вказані дублікати були надані нотаріусом позивачці ОСОБА_1 згідно її запиту від 14.02.2020 року (а.с.9).

Зі змісту договорів вбачається, що їх укладання відбувалось з дозволу органу опіки та піклування згідно розпорядження голови Баранівської районної державної адміністрації №302 від 17.11.2016 року.

Звертаючись до суду з позовом «про застосування наслідків нікчемного правочину», позивачка посилалася на те, що не мала наміру дарувати будинок в цілому, а лише Ѕ його частину.

Одночасно з поданням позову ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду, оскільки про своє порушене право їй стало відомо лише у лютому 2020 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у поновленні процесуального строку та у зв`язку з цим залишення позову без розгляду, суддя виходив із того, що позивачкою пропущено встановлений законом строк без поважних причин.

Проте, з такими висновками погодитись не можна, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст.256-257 ЦК).

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з нормами ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, стаття 127 ЦПК України передбачає можливість поновлення та продовження процесуальних строків. Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку.

Не наводячи навіть приблизного переліку поважних причин, за наявності яких може бути поновлено або продовжено процесуальний строк, закон покладає вирішення цього питання на суд. І це цілком доречно, адже тільки на основі глибокого та уважного вивчення всіх обставин конкретної справи можна зробити висновок про поважність (або неповажність) причин, через які процесуальний строк поновлюється або продовжується.

При цьому необхідно враховувати, що та чи інша причина залежно від обставин справи в одному випадку може бути визнана поважною, а в іншому - ні; такий перелік не міг би залишатись таким і потребував би постійних змін через те, що стрімкий розвиток суспільних відносин постійно супроводжується новими життєвими ситуаціями, яких не можна не враховувати. Тому для розуміння поважних причин доцільним є формування загальних умов, які слід брати до уваги, визначаючи поважність причин.

Тобто, причина пропуску строку може бути визнана поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В даному випадку суддя одноособово розглянув клопотання про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, належним чином не перевірив доводів позивачки про існування об`єктивних обставин, за яких вона була позбавлена можливості знати про порушення свого права та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання щодо поновлення процесуального строку та залишення позову без розгляду, обмеживши позивачці гарантований законом допуск до судового захисту .

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та на підставі ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.268,367,368,369,374,379,381-384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Баранівського районного суду Житомирської області від 24 червня 2020 року скасувати. Направити матеріали позовної заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: