Єдиний унікальний номер 722/12/20
Номер провадження 2/722/131/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Сімак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Чернівецької області про визнання протиправними та скасування рішень сесії міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом.

Посилалась на те, що рішенням виконкому Сокирянської міської ради №80 від 17.04.1978 року її покійному чоловіку ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 за рахунок земельного фонду, під будівництво будинку і господарських споруд. Згодом, рішенням виконкому Сокирянської міської ради №13 від 24.06.1992 року закріплено за будинковолодінням АДРЕСА_1 , вільну земельну ділянку площею 200 кв.м. за рахунок сусідньої земельної ділянки, що не використовувалась за призначенням.

20.12.2004 року рішенням Сокирянської міської ради №375-23/04 вирішено передати громадянам міста, у тому числі ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельні ділянки за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Таким чином, на підставі вказаного рішення, покійному ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,0800 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

У відповідності до розробленого Сокирянським районним відділом архітектури паспорту індивідуального забудовника, на виділеній ділянці останнім було побудовано житловий будинок і господарські споруди. Після цього, рішенням Сокирянської міської ради №103/29-05 від 30.09.2005 року затверджено для передачі у власність ОСОБА_2 матеріали інвентаризації земельної ділянки, які були виготовлені Сокирянським відділенням ДНВП «Чернівецький геоінфоцентр» - в існуючих межах загальною площею 0,0859 га. Тобто, було узаконено даний розмір для видачі державного акту.

У січні 2006 року, на виконання п.2.3. рішення Сокирянської міської ради №375- 23/04 від 20.12.2004 року, Сокирянським відділенням ДНВП було виготовлено технічну документацією з виготовлення правовстановлюючих документів. Присвоєно індексний кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0103 - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Під час проведення ДНВП подальших робіт по виготовленню технічної документації та державних актів на право власності на земельну ділянку встановлено, що фактичний розмір наданої земельної ділянки складає 0,0866 га. При цьому, ДНВП з незрозумілих причин порахував, що 7 квадратних метрів надлишкової площі може бути віднесено до земель громадського користування. В зв`язку з зазначеними обставинами 15.01.2006 року ДНВП звернулося до міськради про визначення розміру земельної ділянки. На підставі рішення сесії Сокирянської міськради №216/35-06 від 07.03.2006 року «Про розгляд клопотань Сокирянського відділення ДНВП «Чернівецький геоінфоцентр», земельну ділянку площею 7 кв.м, на якій розташована криниця, було віднесено до земель громадського користування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці розміром 0,0866 га. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Петришиною Р.В., вказаний будинок в рівних частках успадкували ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 .

У липні 2017 року ОСОБА_4 ) подарувала позивачу належну їй частку будинку. При цьому, земельна ділянка, на якій розташований будинок та господарські будівлі, на даний час лише частково перебувають у її власності.

Вважає, що оскаржуваним рішенням 35 сесії VI скликання Сокирянської міської ради №216-35/06 від 07.03.2006 року спірна земельна ділянка розміром 7 кв.м. неправомірно залишена в загальному користуванні членів територіальної громади в зв`язку з тим, що вона утворена в результаті поділу земельної ділянки площею 600 кв.м. та згодом, на підставі рішення Сокирянської міської ради №375-23/04 від 20.12.2004 року, в тих самих межах була передана у власність ОСОБА_2 .

Оскаржуване рішення 35 сесії VI скликання Сокирянської міської ради №216-35/06 від 07.03.2006 року було прийняте виконкомом на підставі повноважень, делегованих йому рішенням сесії названої ради. Проте, покійний ОСОБА_2 не звертався із заявою до власника землі стосовно припинення права користування частиною земельної ділянки, яка від 17.04.1978 року перебувала у його постійному користуванні, і не надавав згоди виконкому на вилучення із постійного користування частини спірної земельної ділянки. Сокирянська міська рада з позовом про вилучення цієї ділянки у ОСОБА_2 до суду не зверталась. Таким чином, спірна земельна ділянка площею 7 кв.м. вибула з користування ОСОБА_2 поза його волею та без зміни її цільового призначення, що є порушенням норм статей 12, 14, 141, 149 Земельного Кодексу України.

Позивач також зазначила, що після смерті чоловіка ОСОБА_2 , вона неодноразово зверталася за захистом своїх майнових і земельних прав до Сокирянської міської ради, ГУ Держземагенства у Чернівецькій області, органів прокуратури та суду, однак її права не були поновлені. Відношення суб`єктів владних повноважень до її ситуації було непослідовним, не скоординованим і в зв`язку із тривалими затримками у прийнятті рішень створило тривалий стан невизначеності щодо її права на користування спірною земельною ділянкою площею 7 кв.м. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки порушення її права, як користувача земельної ділянки, носить триваючий характер, вважає що строк позовної давності в цьому випадку застосуванню не підлягає.

На підставі викладеного просила поновити їй строк давності для звернення з позовом про визнання незаконним та скасування рішення прийнятого суб`єктом владних повноважень, визнати незаконним та скасувати рішення 35 сесії IV скликання Сокирянської міської ради від 07.03.2006 року №216/35-06 та рішення 36 сесії VII скликання Сокирянської міської ради від 02.02.2018 року №457/36-18.

Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21.01.2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, призначено підготовче судове засідання та визначено учасникам справи строки для подання до суду заяв по суті.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.02.2020 року, за результатами проведення підготовчого судового засідання у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

08.04.2020 року представник відповідача ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовою заявою про застосування строків давності у даній справі вказуючи, що оскаржуване позивачем рішення №216/36-06 прийнято Сокирянською міською радою 07.03.2006 року і законних підстав для поновлення строку позовної давності немає, а рішення №457/36-18 від 02.02.2018 року ґрунтується на прийнятому міською радою вищезазначеному рішенні від 07.03.2006 року. При цьому, представник відповідача просив розглянути справу без його присутності.

08.04.2020 року позивач ОСОБА_1 також звернулася до суду з письмовою заявою розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Окрім цього, подала до суду додаткові письмові пояснення, в яких посилалась на обставини не пов`язані з розглядом спору по суті, зокрема про обставини розгляду цивільної справи, де вона була відповідачем та кримінального провадження, за результатом розгляду якого її було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.382 ч.1 КК України.

Окрім цього, в додаткових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що у відповідності до ст.120 ЗК України, у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 11.02.2015 року в справі №6-2цс15.

Виходячи з викладеного ОСОБА_1 вважає, що її покійний чоловік, при переході до нього права власності на будинок, набув право і на спірну земельну ділянку, яку згодом було рішенням Сокирянської міської ради №216/35-06 залишено у загальному користуванні.

Оскаржуваним рішенням Сокирянської міської ради, на момент виникнення спору стосовно земельної ділянки загального користування, не було визначено та в суді не доведено, що спірних 7 кв.м. надлишкової площі було виділено під будівництво спірної криниці, що спірні 7 кв.м. земельної ділянки загального користування було відведено міською радою саме в тому місці, де знаходилася раніше криниця.

Частина земельної ділянки під криницею, передана її покійному чоловіку безоплатно у власність, рішенням органу місцевого самоврядування, за життя чоловіка не вилучалась, цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, натомість оскаржуваним рішенням залишена в загальному користуванні громади. Земельна ділянка розміром 7 кв.м. входить до земельної ділянки розміром 600 кв.м., яка була виділена її покійному чоловіку рішенням виконкому 1978 року.

Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст.247 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Сокирянської міської ради №80 від 17.04.1978 року ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 за рахунок земельного фонду під будівництво будинку і господарських споруд.

Рішенням виконкому Сокирянської міської ради від 24.06.1992 року №13 до будинковолодіння АДРЕСА_1 приєднано вільну земельну ділянку площею 200 кв.м. за рахунок сусідньої земельної ділянки, що не використовувалась за призначенням.

Рішенням виконкому Сокирянської міської ради від 15.03.1995 року затверджено акт прийому в експлуатацію індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 , побудованого ОСОБА_2 .

Рішенням 23 сесії ІV скликання Сокирянської міської ради №375-23/04 від 20.12.2004 року, на підставі заяви ОСОБА_2 , вирішено передати останньому безоплатно, за умови виконання п.2 цього рішення, у приватну власність земельну ділянку, за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,800 га. по АДРЕСА_1 .

У січні 2006 року, на виконання п.2.3. рішення Сокирянської міської ради №375- 23/04 від 20.12.2004 року, Сокирянським відділенням ДНВП було виготовлено технічну документацією на виділену ОСОБА_2 земельну ділянку та присвоєно їй індексний кадастровий номер::01:003:0103 - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Сокирянської міської ради №103/29-05 від 30.09.2005 року затверджено для передачі у власність ОСОБА_2 матеріали інвентаризації земельної ділянки, які були виготовлені Сокирянським відділенням ДНВП «Чернівецький геоінфоцентр» - в існуючих межах загальною площею 0,0859 га.

При цьому, під час проведення ДНВП подальших робіт по виготовленню технічної документації було встановлено, що фактичний розмір наданої земельної ділянки складає 0,0866 га.

15.01.2006 року ДНВП звернулося до Сокирянської міської ради про визначення розміру земельної ділянки, виділеної ОСОБА_2 .

На підставі рішення сесії Сокирянської міської ради №216/35-06 від 07.03.2006 року «Про розгляд клопотань Сокирянського відділення ДНВП «Чернівецький геоінфоцентр», земельну ділянку площею 7 кв.м, на якій розташована криниця, було віднесено до земель громадського користування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці розміром 0.0866 га. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Петришиною Р.В., вказаний будинок в рівних частках успадкували ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 .

У липні 2017 року ОСОБА_4 ) подарувала позивачу належну їй частку будинку.

Згідно ст.17 ЗК Української РСР №561-ХІІ від 18.12.1990 року надання земельних ділянок у володіння або користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок у володіння або користування зазначається мета, для якої вони відводяться.

Згідно ст.22 ЗК Української РСР право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Як встановлено судом, рішеннями Сокирянської міської ради №80 від 17.04.1978 року та від 24.06.1992 року №13 ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку загальною площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговування будинку.

При цьому, до 2006 року ОСОБА_2 не звертався до відповідних землевпорядних організацій для виділення наданої йому земельної діяли в натурі (на місцевості) і не одержав документ, що посвідчує це право.

Згідно статті 116 ЗК України, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно п. «в» ч.1 ст.81 ЗК України в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у

користування.

Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» №15-92 від 26.12.1992 року, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин, було установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_2 на підставі рішення 23 сесії ІV скликання Сокирянської міської ради №375-23/04 від 20.12.2004 року було використане надане йому право приватизації земельної ділянки, площею 0,800 га, згідно поданої ним до ради заяви.

В січні 2006 року, на виконання п.2.3. рішення Сокирянської міської ради №375- 23/04 від 20.12.2004 року, Сокирянським відділенням ДНВП було виготовлено технічну документацією на виділену ОСОБА_2 земельну ділянку, присвоєно їй індексний кадастровий номер::01:003:0103 та визначено її розмір в існуючих межах загальною площею 0,0859 га., що по суті є на 5,9 кв.м. більше за розмір земельної ділянки, виділений ОСОБА_2 рішеннями Сокирянської міської ради №80 від 17.04.1978 року та від 24.06.1992 року №13.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено з досліджених судом доказів, ОСОБА_2 , правонаступником якого є позивач ОСОБА_1 , рішеннями Сокирянської міської ради було виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку загальною площею 800 кв.м., у відповідності до поданих ним же заяв.

Після встановлення меж земельної ділянки в натурі, фактична площа виділеної та затвердженої рішенням Сокирянської міської ради ОСОБА_2 земельної ділянки збільшилась на 5,9 кв.м. і становила 0,859 кв.м.

Тобто, ОСОБА_2 , правонаступником якого є позивач ОСОБА_1 фактично виділено на 5,9 кв.м. більшу земельну ділянку, аніж було визначено рішеннямиСокирянської міської ради №80 від 17.04.1978 року та від 24.06.1992 року №13, а тому, віднесення спірної земельної ділянки площею 7 кв.м. до земель громадського користування не могло порушити права останнього.

Враховуючи наведе суд вважає, що оскільки право позивача не було порушене, позовні вимоги про незаконність рішення 35 сесії IV скликання Сокирянської міської ради від 07.03.2006 року №216/35-06 та рішення 36 сесії VII скликання Сокирянської міської ради від 02.02.2018 року №457/36-18 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При цьому, доводи позивача стосовно порушення відповідачем процедури вилучення спірної земельної ділянки вимогам норм статей 12, 14, 141, 149 ЗК України є безпідставними, оскільки наведені норми ЗК України регулюють порядок вилучення земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні у відповідності до ст.92 ЗК України.

Помилковим також є посилання позивача на норму ст.120 ЗК України, та відповідне рішення Верховного Суду України щодо її застосування, оскільки вона регулює перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду, що не має ніякого відношення до виниклих правовідносин, адже ні до позивача ОСОБА_1 , а ні до її покійного чоловіка ОСОБА_2 право власності на будівлю не переходило.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради слід відмовити.

При цьому, оскільки судом було розглянуто справу по суті та прийнято рішення про відмову в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю, суд вважає недоцільним давати оцінку заяві представника відповідача ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-6, 76-81, 83, 141, 258-259, 268, 273, 280-284, 354-356 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Чернівецької області про визнання протиправними та скасування рішень сесії міської ради відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Унгурян С.В.