Справа № 159/6327/19
Провадження № 2-др/159/11/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 липня 2020 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді - Лесика В.О.,
з участю секретаря - Посполітак Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення та заяву ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат,
15 липня 2020 року, тобто, до закінчення встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку після ухвалення рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що судом, при ухваленні рішення не було вирішено питання розподілу судових витрат.
14 липня 2020 року, до закінчення встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку після ухвалення рішення суду,ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про стягнення понесених витрат.
Сторони будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з письмовими заявами у якій прохають розглядати справу за їх відсутності .
Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду..
Частиною 10 ст. 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦК України:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат;
для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Чинним цивільним процесуальним законодавством України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Саме таких висновків щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надав договір про надання правової допомоги від 18.10.2019, рахунок-фактуру № 05 від 10.07.2020, акт приймання-передачі виконаних послуг до Договору про надання правової допомоги б/н від 18.10.2019 та квитанцію ПАТ КБ «Приват Банк» від 14.07.2020 про розмір отриманих від нього адвокатом Гарбарчук Н.М. коштів за надання юридичної допомоги у даній справі у сумі 5000 грн.
Оскільки спір по первісному позову ОСОБА_1 вирішений на його користь, тому на ОСОБА_3 покладаються витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на правничу допомогу. Суд погоджується і з розміром стягнутих судових витрат в сумі 5000 грн., оскільки ця сума підтверджується належними доказами про надання адвокатом правничих послуг у даній справі, а заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений ч.8 ст. 141 ЦПК України. При цьому, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, починаючи з листопада 2019 року та вони відповідають критерію їх реальності та розумності їхнього розміру.
З наявного у справі ордеру про надання правової допомоги від 28.12.2019 (а.с.46 Т.1), розрахунку витрат на правничу допомогу, акту виконаних робіт від 15.05.2020 та квитанції до прибуткового касового ордера № 11 від 15.05.2020 вбачається, що ОСОБА_2 за надану його представником - адвокатом Шереметою В.М. правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції понесені витрати в розмірі 4500 грн.
До закінчення встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, строку після ухвалення рішення суду, ОСОБА_2 звернулась з заявою стягнення витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу.
При цьому, суд вважає заявлений ОСОБА_2 . розмір вартості витрат на правничу допомогу співмірним з обсягом виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), оскільки згідно з розрахунком до договору про надання правової допомоги від 28.12.2019, яким сторонами затверджено детальний опис робіт/послуг та витрат здійснених адвокатом, останній здійснив: вивчення первісного позову, підготовку відзиву на позовну заяву, підготовку зустрічного позову, підготовку клопотання про витребування доказів, участь в судових засіданнях.
Як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 всупереч вимогам ч. 6 ст. 137 ЦПК України не надали належних і допустимих доказів для підтвердження факту неспівмірності понесених ними витрат на правничу допомогу, які давали би підстави зменшити їх розмір, а тому дані витрати суд вважає реальними, розумними та співмірними.
Таким чином, у відповідності до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування грошових сум і стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 різницю понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 гривень (5000 грн. - 4500 грн. = 500 грн.).
Щодо витрат по сплаті судового збору.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно квитанції від 08.11.2019, ОСОБА_1 при зверненні з первісним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 983,57 грн.
У відповідності до квитанції про сплату № 9033 від 20.12.2019, ОСОБА_2 при зверненні з зустрічним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., тобто в мінімальному розмірі.
Оскільки первісний позов задоволено повністю, вимога ОСОБА_2 про поділ автомобіля з якої був сплачений судовий збір теж задоволена судом, а тому у відповідності до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування грошових сум і стягнути ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 різницю по сплаті судового збору в сумі 215,17 гривень (983,57 грн. - 768,40 грн. = 215,17 грн.).
Щодо витрат на залучення експертів
ОСОБА_1 при зверненні до суду проведено оцінку квартири.
З квитанції до прибуткового касового ордеру від 25.10.2019 слідує, що ОСОБА_1 сплатив суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_6 за складання висновку про вартість майна кошти в сумі 300 грн. Позов в цій частині задоволено повністю, а тому витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
ОСОБА_2 проведено оцінку транспортного засобу.
З копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.06.2020 вбачається, що представником ОСОБА_2 - адвокатом Шереметою В.М. сплачено суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_6 за проведення оцінки спірного автомобіля кошти в сумі 1000 грн. Позов в цій частині задоволено повністю, а тому витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Таким чином, у відповідності до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування грошових сум і стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 різницю понесених витрат на залучення експерта в сумі 700 гривень (1000 грн. - 300 грн. = 700 грн.).
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на Ѕ частку квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення коштів.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) різницю понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 гривень, різницю по сплаті судового збору в сумі 215 (двісті п`ятнадцять) гривень 17 копійок, а всього - 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень 17 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) різницю понесених витрат на залучення експерта в сумі 700 (сімсот) гривень.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XІІ «Прикінцеві положення» цього Кодексу в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 27 липня 2020 року.

Головуючий: В.О.Лесик