ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2272/20 Справа № 199/2658/19 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивач просила суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, стягнути з відповідача на її користь фактично сплачених додаткових витрат на дитину у розмірі 10099 грн. 50 коп. та щомісячно стягувати додаткові витрати на дитину в розмірі 3010 грн., що складає половину витрат щомісячно на розвиток дитини (а.с.1-3, 50-51).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 одноразово додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10099 грн. 50 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно суму в розмірі 2810 грн. 00 коп., починаючи стягнення з 03 квітня 2019 року до закінчення дитиною навчання. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.65-66).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2019 року у задоволені заяви відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено (а.с.108).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Просив, рішення суду скасувати і ухвалити нове - про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивачки додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2167,25 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовити (а.с.111-116).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що надані позивачем письмові докази на підтвердження додаткових витрат на дитину не є належними підтверджувальними доказами сплати додаткових витрат на розвиток та навчання дитини, не надано банківських квитанції про сплату таких витрат. Заслуговують на увагу письмові докази, а саме фіскальні чеки (а.с.20-22) на придбання приладдя для малювання в сумі 4334 грн. 45 коп., які і підлягають задоволенню. Тобто з відповідача підлягає стягненню 1/2 таких витрат в сумі 2167 грн.25 коп.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 403 (а.с.4).

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було понесені такі витрати: придбано путівку до літнього табору в 2018 році 3000 грн., син сторін по справі ОСОБА_3 пройшов курс ейдетики та швидкого читання 5000 грн., позивач придбала путівку до табору «Разом» на міжнародний фестиваль конкурс «Зоряний Бриз» - 5349 грн. та путівку до заміського дитячого оздоровчого табору, а у 2019 році 6850 грн.

Також судом встановлено, що дитина сторін по справі з вересня 2018 року відвідує школу Міський комунальний заклад культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. Олеся Гончара», що коштує на місяць 400 грн., Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча художня школа №2» - на місяць 420 грн., Дніпропетровське міське громадське об`єднання «Клуб спортивного танцю «Тріумф» - 200 грн. на місяць, Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа №17» - 850 грн. на місяць. Крім того, відвідує курси по вивченню англійської та французької мов та ейдетики - на місяць 2000 грн. та 1250 грн. відповідно. Таким чином, щомісячно позивач витрачає на розвиток дитини 5120 грн.

Крім того, позивач кожного місяця витрачає 500 грн. для придбання дитині приладь для занять малюванням, що на думку суду також є додатковими витратами в розумінні змісту ст.185 СК України, оскільки це пов`язано з розвитком здібностей сина сторін, а тому з відповідача підлягає стягненню щомісячно ще по 250 грн., а всього 2810 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог. Що стосується сплати благодійних внесків у розмірі 400 грн. щомісячно до Дніпропетровського міського громадського об`єднання «Клуб спортивного танцю «Тріумф», то це не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) згідно з ч. 1 ст. 185 СК України.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

Отже, ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з довідки №56 від 02.10.2018 ОСОБА_4 навчається в МКЗК Дніпровська школа української культури та мистецтв ім. Олеся Гончара на відділі образотворче мистецтво з 01.09.2018 по теперішній час. Згідно квитанції 0.0..1 від 01.10.2018 ОСОБА_2 . Сплатила за навчання учня 3 кл. ОСОБА_1 за жовтень 2018 року до Дніпровської школи української культури та мистецтва 400 грн (а.с.10,11).

Згідно довідки №158 від 27.09.2018 ОСОБА_4 дійсно навчається у Міському комунальному закладі культури Дніпровська дитяча музична школа №17№ на двох інструментах: акордеон 3кл., гітара 1 кл. Загальна оплата за навчання у закладі складає 850 грн. на місяць (а.с.12).

Згідно довідки виданої Директором МКЗК ДДХШ №2 ОСОБА_4 навчається в 2 -а класі Дніпровська дитяча художня школа №2, Вартість навчання за місяць складає 420 грн. Тривалість навчання складає 4 року (а.с.13).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надаються послуги тренінгу з розвитку пам`яті (ейдетики), фіксована оплата в місяць складає 1250 грн. (а.с.14).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_6 надаються освітні послуги з англійської та французької мови, фіксована оплата в місяць складає 2000 грн. (а.с.16).

Отже, наданими позивачкою письмовими доказами підтверджено розмір понесених витрат у зв`язку із необхідністю розвитку здібностей ОСОБА_1 до вивчення іноземних мов та творчого розвитку, ці докази колегія суддів вважає належними, достовірними та достатніми, а тому доводи апелянта про недоведеність понесених позивачкою витрат на навчання сина є помилковим.

Крім того, матеріалами справи підтверджені оплати путівок до табору (а.с.52-56).

Враховуючи доведеність факту понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини на суму, обґрунтованим є висновок суду про стягнення з відповідача, як батька дитини на користь позивача половини понесених нею вищевказаних додаткових витрат.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія вважає, що вивчення дитиною іноземних мов, проходження курсу ейдетики, а також захоплення мистецтвом в період неповноліття відноситься до тих обставин, які сприяють розвитку дитини, забезпеченню її права на рівень життя, необхідний для подальшого розумового, духовного, морального і соціального розвитку, адаптації у соціумі, обранні професії та, в решті сприяють у забезпеченні для дитини можливостей щодо створення нею належних умов для подальшого життя.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: