Дата документу 24.02.2020
Справа № 334/8679/19
Провадження № 2/334/1834/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В позові зазначено, що ОСОБА_1 з 14.04.1983 року зареєстрована та є наймачем квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею за зазначеною адресою зареєстрований з 23.07.1992 року ОСОБА_2 . До січня 2015 року відповідач ОСОБА_2 проживав у зазначеній квартирі. З січня 2015 року відповідач забрав свої особисті речі та виїхав зі спірної квартири на інше місце проживання.

З тих пір відповідач не проживає у зазначеному житловому приміщенні без поважних причин, не несе витрат на його утримання, ніяких його речей у квартирі немає.

Позивач вимушена додатково нести витрати на утримання житла, які нараховуються на відповідача.

Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, тобто у зв`язку з відсутністю на житловій площі понад 6-ть місяців без поважних причин та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач відзиву на позов не надав.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, наполягає на позовних вимогах, просить їх задовольнити.

Представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та є наймачем квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/2170 від 08.01.2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 23.07.1992 року по теперішній час.

В січні 2015 року відповідач забрав свої особисті речі та виїхав зі спірної квартири на інше місце проживання.

З тих пір відповідач не проживає у зазначеному житловому приміщенні без поважних причин, не несе витрат на його утримання, ніяких його речей у квартирі немає.

Позивач вимушена додатково нести витрати на утримання житла, які нараховуються на відповідача.

Згідно акту про не проживання особи від 10 грудня 2019 року ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 починаючи з січня 2015 року, особисті речи у житловому приміщенні ОСОБА_2 відсутні.

Позивач перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинила. Він добровільно виїхав з житла і з цього часу ним не користується, його особистих речей у квартирі не має. У той же час відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, що призводить до надмірних витрат позивача з її утримання.

Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Житлового кодексу України, на який посилається позивач, оскільки спірна квартира не є власністю сторін і спір не стосуються визнання втратившим право на житло члена сім`ї власника житлового помешкання.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 2. ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Отже, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, може бути подовжено наймодавцем, а у разі спору судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, суд виходить з того, що відповідач за власним бажанням та волевиявленням виїхала зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод їй у користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали їх проживання, не створювалось, тривалий час вона ним не користується з власної волі, її особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак з реєстраційного обліку відповідач добровільно не знялася, у зв`язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати щодо сплати за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не заявляв вимогу щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 282, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 64, 71, 72, 107 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ісаков Д.О.