Справа № 310/1046/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , який він отримав у спадок після смерті матері. У вказаному будинку зареєстровані позивач, його сини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_2 та її син від попереднього шлюбу ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюбні відносини між ними припинені в жовтні 2017 року, на час подачі даного позову в суді розглядається справа про розірвання шлюбу між ними. Фактично позивач з відповідачкою та синами проживали за адресою: АДРЕСА_3 , в спірному будинку були лише зареєстровані, зауважив, що відповідачі не проживають і ніколи не проживали в ньому. Реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в належному ОСОБА_1 будинку суттєво впливає на бюджет позивача в частині сплати комунальних послуг. В добровільному порядку відповідачі відмовляються знятися з місця реєстрації. Просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує, просив судовий збір з відповідачів не стягувати.

Відповідачі, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03 квітня 2018 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 119530967 від 03 квітня 2018 року.

Відповідно до довідки відділу ЦНАП Берестівської сільської ради Бердянського району № 46 від 22 січня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , але за вказаною адресою не проживають.

Як вбачається з акту, складеного 31 січня 2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані, але фактично не проживають з 2004 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають більше року в будинку АДРЕСА_5 , не є власниками вказаного будинку, проте зареєстровані, при цьому надали заяву про визнання позову. Наявність реєстрації місця проживання осіб в житловому приміщенні, які в ньому не проживають, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника цього приміщення.

Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ) такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 травня 2020.

Суддя О. М. Вірченко