Справа№592/2634/20
Провадження №2/592/1515/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Катрич О.М.

за участю секретаря судового засідання - Коваленко В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м. Суми» Сумської міської ради про визнання особи наймачем приміщення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача вимоги мотивує тим, що з 17.01.1986 року позивач зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_1 . З моменту вселення та до теперішнього часу позивач фактично проживає в кімнаті № 27. Власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми. 05.10.2016 р. Сумська міська рада своїм рішенням № 1225-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по АДРЕСА_1 . Бажаючи скористатись своїм правом на приватизацію кімнати в гуртожитку, позивач звернувся до відповідача 2 з заявою щодо приватизації кімнати № 27 у гур тожитку по АДРЕСА_1 . Листом від 12.02.2020 відповідач 2 повідомив позивача про відмову у приватизації кімнати, в якому причиною відмови було зазначено: 1) відсутність ордеру про надання житлової площі у позивача; 2) відсутність реєстрації Позивача саме в кімнаті № 3 Гуртожитку. На думку позивача така відмова є необґрунтованою та незаконною. Тому просить визнати ОСОБА_1 наймачем кімнати № 27 у Гуртожитку за ад ресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за ОСОБА_1 кімнати № 27 у Гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 без надання ордера про надання житла.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідачів - Чувакова О.О. у судове засідання не з`явилася, надала відзив, у якому вважає позов необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Зазначає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Крім того, по даним зазначеним у паспорті, а саме у відбитку про реєстрацію вбачається, що позивач зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1 без зазначення номеру кімнати. (а.с. 35-36).

Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 17.01.1986р. зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_1 . З моменту вселення та до теперішнього часу позивач фактично проживає в кімнаті № 27, що підтверджується копією паспорту позивача, довідкою про реєстрацію місця проживання, довідкою про склад сім`ї та протоколом загальних зборів мешканців гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-18). Такі обставини відповідачем не спростовані належними та допустимим доказами .

19.08.2014 року рішенням Виконкому Сумської міської ради № 399 затверджено Акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області (а.с.19).

20.06.2018 року рішенням Сумської міської ради № 3607-МР було зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21). Таким чином, власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми.

05.10.2016 р. Сумська міська рада своїм рішенням № 1225-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по АДРЕСА_3 ).

Бажаючи скористатись своїм правом на приватизацію кімнати в гуртожитку, позивач звернувся до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м. Суми» Сумської міської ради із заявою щодо приватизації кімнати № 27 у гуртожитку по АДРЕСА_1 . 12 лютого 2020 року позивачу було повідомлено про відмову у приватизації кімнати, в якому причиною відмови було зазначено відсутність ордеру про надання житлової площі у Позивача та відсутності реєстрації у спірній кімнаті (а.с.22).

Так, форму спеціального ордера, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку встановлено Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 N 208, на підставі нього:

1) Ордер дійсний протягом 30днів.

2) При одержанні ордера пред`являються паспорти всіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку (зняття з реєстрації) з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі.

3) Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Визнання площі, на якій проживає інша особа, вільною здійснюється в судовому порядку з дотриманням норм, які регулюють виселення такої особи.

4) При вселенні ордер здається в житлово-експлуатаційну організацію, а при її відсутності - завідуючому (директору) гуртожитком підприємства, установи, організації. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності.

В лютому 2020 року позивач звернувся до Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія" мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1 , яке є обслуговуючою організацією будинку та в якій перебуває вся документація на гуртожиток і її мешканців з проханням надати йому належним чином завірену копію ордера. Проте, з відповіді позивачу стало відомо, що копію ордера він отримати не зможе (а.с. 23).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону.

Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ"№ 3 від 01.03.2013 у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року N 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень.

Права Позивача порушені, оскільки він користуються кімнатою на підставі та в порядку визначеному законодавством, підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та мають право на отримання кімнати № 27 у Гуртожитку у власність.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Однією з обставин, з якою, пов`язано право особи на захист відповідно до вище вказаного Закону, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком, що доведено вище.

Відповідно до ч. ч. 1, 3,10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на грома дян , які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Даний перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на житлове приміщення позивача не розповсюджується.

Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності.

Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», рішення про передачу гуртожитків у власність територіальних громад приймають відповідні органи управління (уповноважені особи) власників гуртожитків або суд.

Відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону України «Про приватизацію державного майна», інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Отже, кімната № 27 у Гуртожитку належить до числа об`єктів, які підлягають приватизації, а позивач є суб`єктом приватизації, яка на законних підставах зареєстровані та тривалий час проживають у гуртожитку, віднесеному до недержавного житлового фонду.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, конкретні обставини справи та надані докази, суд вважає необхідним житлові права позивача захистити та задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 54, 64, 65 ЖК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітту Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м. Суми» Сумської міської ради про визнання особи наймачем приміщення та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 наймачем кімнати № 27 у Гуртожитку за ад ресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністра тивних послуг у м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за ОСОБА_1 кімнати № 27 у Гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 без надання ордера про надання житла.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич