П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатської апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д.., Куштана Б.П.,

за участі секретаря Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2019 року (головуючий суддя Данко В.Й) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ПАТ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 82583/30/к від 12.09.2013, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 16000 гривень зі сплатою 28% річних строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 11.09.2015.

Погашення кредиту відбувалося шляхом відрахування із заробітної плати відповідача на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк».

Після звільнення ОСОБА_2 (згідно наказу № 176/ос від 25.08.2016), припинилися надходження заробітної плати на картковий рахунок, припинилося регулярне погашення кредиту.

Позивач зазначав, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 11.09.2017 він має заборгованість в розмірі 24413,99 грн, яка складається з наступного: 7975,43 грн. сума простроченої заборгованості по кредиту; 93,95 грн сума донарахованих відсотків; 7927,50 грн. сума прострочених відсотків по кредиту, згідно пп. 1.4, 4.3 Кредитного договору; 2163,67 грн сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, згідно п. 6.3 Кредитного договору; 1653,59 грн сума пені за несвоєчасне повернення відсотків, згідно п. 6.2 Кредитного договору; 1600,00 грн сума штрафу (10%) за невиконання п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Кредитного договору (згідно п. 6.4 Кредитного договору), а також 2999,25 грн індексація боргу по кредиту згідно ст. 625 ЦК України.

Позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № 82583/30/к у розмірі 24 413,99 грн, а також судовий збір у розмірі 1600 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2018 залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» - ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (далі Банк).

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2019 року позов ПАТ АКБ «Індустріалбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 82583/30/к у розмірі 12967,76 грн. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ АКБ «Індустріалбанк» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» 1600 грн судового збору.

На це рішення подав апеляційну скаргу ПАТ АКБ «Індустріалбанк» у частині відмови в задоволенні позовних вимог (про стягнення процентів після закінчення строку дії кредитного договору, пені за прострочення сплати процентів, штрафу, та зменшеного розміру інфляційних витрат). Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду в цій частині та ухвалити нове, яким позов Банку задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом не враховано того, що кредитним договором визначено окремі види процентів: відсотки як плата за користування коштами (пункт 1.4 кредитного договору), а також відсотки за користування простроченою сумою кредиту (тобто за неправомірне користування коштами внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, котрі визначено у пункті 4.3 кредитного договору за яким ставка таких відсотків становить суму ставки, визначеної у п. 1.4 договору + 5 % річних); зазначені відсотки за користування простроченою сумою кредиту нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості; скаржник вважає, що такий вид процентів не обмежується кінцевим строком кредитування, а їх передбачення сторонами в договорі узгоджується з ч. 2 ст. 625 ЦК України; у зв`язку з цим позивач має право на отримання пені по відсотках в сумі 1653,59 грн, котра нарахована за період із 11.09.2016 до 31.08.2017; судом неправомірно зменшено розмір інфляційних нарахувань із 2999,25 грн до суми 2006,22 грн та обмежено їх стягнення лише періодом після закінчення строку дії кредитного договору, оскільки останнє погашення кредиту здійснено позичальником 01.10.2014, тому Банк отримав із цього моменту право на стягнення інфляційних витрат; зазначає, що штраф і пеня за кредитним договором не є одним видом цивільно-правової відповідальності, вони передбачені за різні порушення пеня за строки виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, а штраф за порушення п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 кредитного договору (п. 6.4); вказує, що позичальник порушив п. 5.2.5 кредитного договору, припинив отримувати заробітну плату та інші виплати на рахунок, відкритий у кредитодавця, а тому має сплатити 10% від суми отриманого кредиту в розмірі 1600 грн.

Представник апелянта подав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку. Повістка, яка направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, повернулась до апеляційного суду з відміткою «відсутність адресата (вибув; не проживає)». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення такої відмітки (09.07.2020) є днем вручення судової повістки.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що 12.09.2013 між ПАТ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 82583/30/к від 12.09.2013, відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 16000 грн зі сплатою 28% річних від суми залишку кредиту строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 11.09.2015.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що суму 12967,76 грн утворюють: 7975,43грн. сума простроченої заборгованості по кредиту; 822,44 грн сума прострочених відсотків по кредиту, згідно пп. 1.4, 4.3 Кредитного договору, в тому числі сума донарахованих відсотків; 2163,67 грн сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, згідно п. 6.3 Кредитного договору; а також 2006,22грн. індексація боргу по кредиту згідно ст. 625 ЦК України.

В силу вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно умов п.1.4 Кредитного договору № 82583/30/к від 12.09.2013 процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і з моменту укладення договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору, становить 38% річних. Пунктами 4.1 та 4.2 передбачено порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом, зокрема, повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту; пунктом 4.3 передбачено порядок нарахування процентів за користування простроченою сумою кредиту проценти нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1,4 договору та 5% річних.

Встановлено, що погашення кредиту відбувалося шляхом відрахування із заробітної плати відповідача на рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в АБ «Експрес-Банк». Після звільнення ОСОБА_2 (згідно наказу (розпорядження) № 176/ос від 25.08.2016 про припинення трудового договору (контракту), надходження заробітної плати на картковий рахунок припинилися, в тому числі припинилося і регулярне погашення кредиту.

У зв`язку із порушенням умов кредитного договору позивач 16.02.2015 (вихідний № 07-15-З/-16) та 21.03.2017 (вихідний № 40.131/03-09) звертався до ОСОБА_1 із вимогами про виконання кредитних зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що ОСОБА_1 станом на 11.09.2017 мав заборгованість у розмірі 24413,99грн., яка складається з наступного: 7975,43грн. сума простроченої заборгованості по кредиту; 93,95грн. сума донарахованих відсотків; 7927,50грн. сума прострочених відсотків по кредиту, згідно пп. 1.4, 4.3 Кредитного договору; 2163,67грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, згідно п. 6.3 Кредитного договору; 1653,59грн. сума пені за несвоєчасне повернення відсотків, згідно п. 6.2 Кредитного договору; 1600,00грн. сума штрафу (10%) за невиконання п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Кредитного договору (згідно п.6.4 Кредитного договору), а також 2999,25грн. індексація боргу по кредиту згідно ст. 625 ЦК України.

Суд першої інстанції, перевіряючи правильність визначення заборгованості, дійшов висновків, що вимога про стягнення процентів на підставі п.1.4 кредитного договору (28% та 38% % річних) підлягає частковому задоволенню - в частині заборгованості станом на день закінчення строку дії кредитного договору.

Кінцевий термін повернення кредитних коштів за Кредитним договором № 82583/30/к від 12.09.2013 було визначено 11.09.2015.

Суд встановив, що станом на 13.09.2015 Банком було нараховано заборгованість за відсотками у розмірі 5863,23грн, при цьому відповідачем за період з 07.10.2013 по 10.10.2014 було сплачено відсотків в розмірі 3540,79 грн., та 25.02.2016 в розмірі 1500 грн, що загалом становить 5040,79грн. З врахуванням строку дії кредитного договору, на думку колегії, місцевий суд дійшов вірного висновку, що стягненню підлягають відсотки на виконання умов п.1.4 кредитного договору в розмірі 822,44грн. (5863,23грн. (нараховані відсотки на день закінчення договору) 5040,79грн. (сплачені відсотки) = 822,44грн.)

Оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти пені за період із 11.09.2016 по 10.09.2017 в розмірі 1653,59 грн, тому суд першої інстанції правомірно вважав нарахування такої пені безпідставним.

Суд першої інстанції стягнув пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2163,67 грн, а відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення 1600 грн штрафу місцевий суд вважав, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Висновок суду щодо відмови у стягнення штрафу є правильним, проте мотивування не відповідає у повній мірі умовам кредитного договору.

Так, згідно п.6.3 Кредитного договору № 82583/30/к від 12.09.2013 пеня стягується за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту.

Згідно п. 6.4 Кредитного договору штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту сплачується за кожний випадок невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 договору. Вказаними умовами передбачено зобов`язання позичальника надавати Банку відповідну інформацію та повідомляти Банк змін відповідних обставин, а також передбачає обов`язок отримувати заробітну плату від підприємства-роботодавця на відповідний рахунок.

Таким чином, пеня, передбачена п. 6.3 Договору, та штраф, передбачений п. 6. 4 договору, не є відповідальністю за одне і те саме порушення.

Як підставу стягнення 1600 грн штрафу апелянт вказує на порушення позичальником п. 5.2.5 Договору, оскільки внаслідок звільнення з роботи відповідач припинив отримувати заробітну плату на рахунок, відкритий у кредитодавця.

Відповідно до пункту 5.2.5 Договору позичальник зобов`язується отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього Договору, тільки на поточний (картковий) рахунок відкритий у Кредитодавця протягом всього строку (терміну) дії Договору. У разі зміни з ініціативи позичальника номеру поточного (карткового) рахунку, на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього Договору, проценти за користування кредитом нараховуються відповідно до п. 1.4 Договору.

Зі змісту пункту 5.2.5 та пункту 6.4 Кредитного договору слідує, що невиконання обов`язку позичальника щодо отримання заробітної плати на поточний (картковий) рахунок відкритий у ПАТ АБ «Експрес-Банк» настає за умови, коли позичальник за власною ініціативою змінює рахунок, на який здійснюється зарахування заробітної плати на інший. Тобто, порушення зобов`язання настає не просто за припинення отримування заробітної плати, зокрема, при звільненні позичальника з роботи, а за припинення, котре зумовлене змінами поточного (карткового) рахунку при умові, що здійснюється зарахування заробітної плати.

Натомість у даній справі встановлено, що трудові відносини між роботодавцем та ОСОБА_1 припинилися на підставі наказу (розпорядження) № 176/ос від 25.08.20016 про припинення трудового договору (контракту) (а.с. 14). Саме цим обумовлено припинення отримання відповідачем заробітної плати.

Колегія суддів звертає увагу, що, як уже зазначалось вище, пунктом 1.4 Договору передбачено нарахування відсотків у розмірі 38 % річних з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплати від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення Договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії Договору.

Оскільки відсутні умови для настання відповідальності позичальника на підставі п. 5.2.5 Договору, тому вимога Банку про стягнення з боржника 1600 грн штрафу є безпідставною.

Відтак, із висновком місцевого суду щодо відмови у стягнені штрафу у розмірі 1600 грн слід погодитися.

Також судом першої інстанції було правомірно стягнуто інфляційні нарахування, відповідно до ст. 625 ЦК України, в сумі 2006,22 грн, які нараховані після закінчення терміну дії Кредитного договору № 82583/30/к від 12.09.2013.

Виходячи з аналізу ст.ст. 253, 612, 625 ЦПК України, перебіг строку для нарахування інфляційних втрат починається після 12.09.2015 тобто, після спливу кінцевого строку, встановленого договором для виконання зобов`язання, з урахуванням того, що до цього моменту (у межах погодженого сторонами строку кредитування) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 12967,76грн., з яких: 7975,43грн. сума простроченої заборгованості по кредиту; 822,44грн. сума прострочених відсотків по кредиту, згідно пп. 1.4, 4.3 Кредитного договору, в тому числі сума донарахованих відсотків; 2163,67грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, згідно п. 6.3 Кредитного договору; а також 2006,22грн. індексація боргу по кредиту згідно ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду у частині відмови в задоволенні позовних вимог. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 липня 2020 року.

Головуюча:

Судді: