Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3970/18 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 48 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №279/3970/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, про відібрання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 26 листопада 2019 року суддею Коренюком В.П. у м. Коростені, повний текст рішення складено 29 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 26 вересня 2018 року (а.с. 29-30 т. 1), просила негайно відібрати у ОСОБА_3 малолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повернути її ОСОБА_2 за місцем проживання останньої.

Обґрунтовувала вимоги тим, що з 27 лютого 2016 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05 червня 2018 року відповідач подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. 20 серпня 2018 року близько 18.00 години ОСОБА_3 протиправно, всупереч висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради "Про встановлення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 ", затвердженого рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 01 серпня 2018 року, викрав дочку, яка проживала разом з матір`ю.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Відібрано у батька ОСОБА_3 малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернуто дитину її матері ОСОБА_2 за місцем її проживання. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині відібрання дитини у батька. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Зазначив, що суд порушив гарантоване Конституцією його право на професійну правничу допомогу та дійшов помилкового висновку про зловживання ним своїми процесуальними правами. Вказав на відсутність у ОСОБА_2 постійного місця реєстрації та відсутність доказів її проживання за вказаними нею адресами. Також зазначив, що судом не досліджувались докази, подані після 13 березня 2019 року, а тому вони не можуть вважатись належними та допустимими.

У своїх доводах послався на те, що він має постійне місце проживання, стабільний дохід, не має поганих звичок, весь свій час присвячує дитині та не перешкоджає у спілкуванні позивачки з їх спільною дитиною ОСОБА_5 . Вважає, що суд під час вирішення спору мав пересвідчитись в наявності у матері дитини житла.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказала на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, повне та всебічне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи. Вказала на небажання відповідача виконувати рішення суду про визначення місця проживання дитини та даного рішення, яке допущено до негайного виконання, незаконне утримання дитини та затягування розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи ОСОБА_7 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання 26.03.2020 та 23.04.2020 не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням на всій території України карантину та з метою убезпечення від ризику для життя і здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду, які були задоволені судом апеляційної інстанції. В судове засідання, призначене на 14.05.2020 відповідач також не з`явився, надіслав аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи. Разом з тим, враховуючи тривалість розгляду даної справи, яка стосується інтересів малолітньої дитини, норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та передбачають право суду негайно постановити рішення у справі, неодноразове відкладення апеляційного розгляду за клопотаннями відповідача, таке клопотання судом апеляційної інстанції залишено без задоволення, а розгляд справи проведено без його участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

За змістом ч. 2 цієї статті дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 27 лютого 2016 року та є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6 т. 1).

Висновком органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 01 серпня 2018 року за №344, визнано за доцільне встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 7-8 т. 1).

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_2 батько забрав дитину у матері та перешкоджає їй бачитись з нею. Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи, зокрема неодноразовими зверненнями позивачки до правоохоронних органів, органів прокуратури, служби у справах дітей тощо (а.с. 40-43, 78-79, 83-84, 96-97 т.1).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2019 року в справі № 279/2471/18 шлюб між сторонами у даній справі розірвано та визначено місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання її матері. Також вказаним рішенням суду встановлено, що позивачка має вищу освіту, працює, проживає у орендованому приміщенні, має родину, яка також забезпечена житлом, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою до вказаних лікарів не зверталась.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2019 року в частині визначення місця проживання дитини - без змін.

Відповідач ухилявся від виконання вищевказаного судового рішення, що підтверджено письмовими доказами, які суд першої інстанції навів у своєму рішенні.

Висновком органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 5 грудня 2018 року за №568, орган опіки і піклування встановив, що ОСОБА_3 не дозволяє матері бачитися з дочкою, яка зверталась в різні інстанції щодо вирішення цього питання. Також цим висновком визнано за доцільне висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради за №344 від 01 серпня 2018 року залишити незмінним (а.с. 98-99 т.1).

Судом першої інстанції також допитано свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили, що малолітня ОСОБА_5 проживала разом з матір`ю. Батько викрав у серпні 2018 року у ОСОБА_2 малолітню дочку, яка на даний час проживає в будинку разом з ним та його матір`ю. Останні перешкоджають в спілкуванні дитини з її матір`ю.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач змінив місце проживання малолітньої дитини без згоди її матері, позивача у справі, чим порушив права дитини щодо місця її проживання.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував до них норми матеріального права та судову практику, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

На час відібрання відповідачем дитини у матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , існував висновок органу опіки і піклування Коростенської міської ради Житомирської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 01 серпня 2018 року за №344, яким встановлено місце проживання малолітньої ОСОБА_10 з матір`ю.

Встановивши, що ОСОБА_3 самочинно, без згоди матері, з якою на підставі рішення органу опіки і піклування проживала малолітня дитина, змінив її місце проживання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, правильно застосувавши положення ч. 1 ст. 162 СК України до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_2 постійного місця реєстрації та відсутності доказів її проживання за вказаними нею адресами на правильність висновків суду не впливають, були предметом дослідження у справі про визначення місця проживання дитини, рішення у якій залишено без змін постановою суду касаційної інстанції від 17.12.2019 (а.с. 105-119 т.2).

Посилання на безпідставне врахування судом доказів, які з`явилися після ухвалення судом 13.03.2019 рішення про визначення місця проживання дитини висновки суду не спростовують, оскільки такі докази існували на час розгляду цієї справи та мали значення для вирішення даного спору.

Крім того, відповідач не довів суду обґрунтованих підстав для зміни місця проживання дитини, визначеного органом опіки і піклування, які передбачені абз. 2 ч.1 ст. 162 СК України. Цим обставинам суд першої інстанції надав належну оцінку, дослідивши письмові докази, надані сторонами, які не потребують додаткового аналізу судом апеляційної інстанції.

Посилання відповідача на порушення його права на правничу допомогу суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на детально зазначені у рішенні судом першої інстанції обставини щодо вчинення останнім дій, спрямованих на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 травня 2020 року.