Номер провадження: 22-ц/813/1836/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецкого М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського» (місцезнаходження: 08130, Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кришталева, 3), Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеська область Кушнерова Римма В`ячеславівна про визнання майнових прав та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського», Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеська область Кушнерова Римма В`ячеславівна, в якій, з посиланням на ст.ст. 190, 391, 651, 653 ЦК України, просять суд визнати за ними майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа 63,58 кв.м., номер 45 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101, та визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46570269 від 19.04.2019, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації", Одеська обл., ОСОБА_3 (т.1, а.с 1 - 51).

21 жовтня 2019 року від позивачів до канцелярії Київського районного суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивачі просять суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав на об`єкт нерухомості - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101; заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101 (т.1 а.с 62-67).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року (суддя Петренко В.С.) зазначену позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року (суддя Петренко В.С.) заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав на об`єкт нерухомості - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101.

Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101 (т.1, а.с 73-76).

21 листопада 2019 року не погоджуючись з ухвалою про відкриття провадження (в частині недотримання правил підсудності) Київського районного суду міста Одеси, від 22 жовтня 2019 року. Скаржник не погоджується з висновком суду, щодо вірності обрання позивачем суду для розгляду досліджуваної заяви та вважає ухвалу Київського районного суду міста Одеси постановлено з порушенням норм процесуального права. На думку скаржника, суд дійшов хибного висновку, щодо підсудності даної справи Київському районному суду міста Одеси за принципом виключно територіальної підсудності, оскільки об`єкт нерухомого майна є недобудованим, не прийнятим належним чином в експлуатацію. Оскільки позов до юридичної особи пред`являється за її місцезнаходженням, вищезазначена справа, на думку скаржника, повинна розглядатися за правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням ТОВ «Олімпекс Транс», що територіально відноситься до юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси. Скаржник просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року (т.2, а.с. 158-172).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2020 року справу призначено до розгляду за нормами ЦПК України, в діючій на той час редакції, яка зокрема передбачала можливість окремого від рішення суду оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 8 ч. З ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам- членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у ч. 1 ст.353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині п. 4 ч. 5 ст.357 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку, що виключення з переліку ухвал, що можуть бути оскарженими в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності передбачено законом, яким внесені зміни до процесуального законодавства і має легітимну мету.

Проте, в даній справі, на час подання апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в апеляційному порядку, національним законом - п. 8 ст. 353 ЦПК України передбачалася можливість оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності окремо від рішення суду.

Нормами закону, яким внесено відповідні зміни та перехідними положеннями не врегульовані дії апеляційного суду відносно апеляційних скарг на ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, апеляційне провадження за якими відкрито і які призначені до апеляційного розгляду за правилами ЦПК України, які діяли до набуття 08.02.2020 року чинності Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року.

Разом з тим пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень до Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020 року передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до ч.4 ст. 4 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи наведене не розгляд прийнятої в установленому порядку апеляційної скарги представника ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі призначеної до розгляду в апеляційному порядку, не може за наведених обставин вважатися, що таке втручання в його процесуальне право на оскарження судового рішення (ухвали про відкриття провадження у справі) є достатнім, виправданим та пропорційним його інтересам.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року підлягає розгляду по суті.

24 січня 2020 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на адресу Одеського апеляційного суду засобами поштового зв`язку було направлено відзив на апеляційну скаргу, у якому вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції. Представник вказує на те, що предметом даної справи є визнання за позивачем майнових прав на об`єкт нерухомого майна, отже спір виник із приводу нерухомого майна і за правилами виключної підсудності має бути розглянутий за місцезнаходженням майна (ст. 30 ЦПК України).

22 квітня 2020 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на електронну пошту Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо віднесення позовної заяви до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Одеси з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до та ч.1, 8 ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

В постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», зокрема в п.п. 41-42 роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

З огляду на зазначене, спори пов`язані із нерухомим майном, в тому числі щодо майнових прав на це нерухоме майно повинні розглядатися судом за правилами виключної підсудності.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні і достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

З наведеного, можна зробити висновок, що майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав, в даному випадку - об`єкту нерухомості, а тому спір щодо них є таким, що виник з приводу нерухомого майна та підпадає під дію правил виключної підсудності.

Враховуючи, що квартира з паркінгом, на яку позивач просить визнати майнові права розташована в Київському районі м. Одеси, колегія суддів вважає, що у Київського районного суду м. Одеси не було підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, тобто у суду не було підстав для не прийняття позову до провадження.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 910/10647/18, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки Великою Палатою Верховного Суду дане питання ще не вирішено, а на день звернення позивача з цим позовом до суду на дані правовідносини поширюються правила виключної підсудності.

Окремо колегія суддів роз`яснює сторонам, що, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку, що правила виключної підсудності не поширюються на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, відповідач вправі заявити обґрунтоване клопотання про передачу справи до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду в порядку п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, керуючись встановленим законом, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

30.04.2020 року м. Одеса