ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1630/19
Провадження № 22-ц/4820/837/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 року (суддя Ніколова С.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 10 січня 2011 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а в разі прострочення платежів сплатити неустойку.

Відповідач не виконав обов`язків за кредитним договором, не надав своєчасно Банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2019 року у нього виникла заборгованість у розмірі 56 943 грн. 69 коп., яка складається з:

- 14 996 грн. 20 коп. заборгованість за кредитом;

- 37 059 грн. 70 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 1700 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 2687 грн. 80 коп. штраф (процентна складова).

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 56 943 грн. 69 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 10 січня 2011 року, яка виникла станом на 31 травня 2019 року у розмірі 14 996 грн. 20 коп., а також 464 грн. 11 коп. понесених судових витрат.

В задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 37 059 грн. 70 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксована частина), 2687 грн. 80 коп. штрафу (процентна складова) відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати.

Вважає, що рішення в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилається на те, що до суду першої інстанції була надана копія заяви, в якій відповідач висловив бажання отримати кредитну картку та особистим підписом засвідчив згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та Правилами закон не вимагає.

Крім анкети-заяви відповідачем також у той же день підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій вказано: тип кредитної лінії, пільговий період (55 днів), базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% в місяць, 30% річних), розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки, розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням тощо. Тобто відповідач був належним чином проінформований про умови кредитування, в тому числі, щодо сплати процентів за користування кредитом, пені та штрафу. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив активацію картки, користувався коштами, отримував пере випущені картки, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору та що підтверджується випискою по рахунку.

Також на думку апелянта не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду першої інстанції, що Банк не погодив відповідні умови кредитування щодо сплати відсотків та штрафів з відповідачем. Вказане підтверджується підписаною довідкою про умови кредитування. Вимоги Банку про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню, виходячи з процентної ставки 2,5 на місяць.

Не маючи жодних належних та допустимих доказів проти вимог позивача, місцевий суд замість посилань на факти в обґрунтування рішення послався на судову практику Верховного Суду, яка не є і не може бути доказовою базою по справі.

Встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність Банку, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

Як вбачається з довідки про умови кредитування, що містить підпис відповідача, він був письмово повідомлений про умови щодо сплати пені та штрафу, однак, суд першої інстанції відмовив у їх стягненні, що призвело до порушення норм матеріального права та безпідставного позбавлення позивача права на стягнення неустойки.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт, або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч. 1 ст. 633 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 10 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг із встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок в розмірі 15000 грн. 00 коп. (а. с. 59).

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а. с. 9).

Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідач користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, а також інші умови (а. с. 10-33).

Відмовляючи у позові в частині стягнення заборгованості за відсотками, пенею та комісією, а також у стягненні штрафів суд виходив з того, що в доданих до позову анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 , крім того анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії і неустойки.

За висновками суду Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

В анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регламентують правові засади договору приєднання.

З таким висновком суду першої інстанції Хмельницький апеляційний суд погоджується.

Хмельницький апеляційний суд погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Судом першої інстанції було залишено без руху позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» для надання доказів на підтвердження вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, за пенею та комісією, а також штрафів.

Позивач на вимогу суду надав докази своїх вимог.

Між тим, надана позивачем анкета-заява ОСОБА_1 від 10 січня 2011 року не містить інформації про узгодження сторонами відсоткової ставки за користування кредитом та розмір штрафних санкцій (а. с. 59).

Тому суд першої інстанції на підставі наявних доказів стягнув з відповідача заборгованість лише за тілом кредиту.

Однак до апеляційної скарги апелянт надав довідку про умови кредитування, підписану відповідачем, зі змісту якої вбачається, що сторони узгодили розмір відсоткової ставки кредиту 30% річних (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) та становить 2,5% на місяць, та узгоджено розмір штрафних санкцій (а. с. 90).

Крім того, на ухвалу апеляційного суду про роз`яснення права надання доказів на підтвердження своїх вимог, апелянт надав розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом, сума якої складає 6045 грн. 13 коп. (а. с. 112-113). Щодо заборгованості за штрафом та пенею апелянт нових розрахунків не надав.

Позивач пред`явив вимогу про стягнення 1700 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована складова), та 2687 грн. 80 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З вищезазначеної довідки вбачається, що сторони узгодили відповідальність за порушення зобов`язання, а саме: пеню та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов`язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки це є подвійною відповідальністю Хмельницький апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги про скасування рішення в частині стягнення пені.

Апеляційний суд пов`язаний вимогами Верховного Суду про необхідність прийняття доказів, тому приймає зазначені докази і оцінює їх.

За таких обставин рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також штрафів слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом на суму 6045 грн. 13 коп. та штрафи - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 1052 грн. 07 коп. штраф (процентна складова). В решті рішення слід залишити без змін.

При поданні апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило 2881,50 грн. Апеляція подана на вимоги на суму 41 947 грн. 50 коп. Апеляція задоволена на суму 7597 грн. 20 коп. Оскільки задоволено апеляційну скаргу на 18,11 %, то з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути 521 грн. 84 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також штрафу.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 6045 грн. 13 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1052 грн. 07 коп. штраф (процентна складова) та 521 грн. 84 коп. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк