Житомирський апеляційний суд
Справа №285/351/20 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 36 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/351/20 за позовом Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення місць загального користування будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2020 року, яка постановлена суддею Михайловською А.В. в м. Новоград-Волинський

встановив:

У січні 2020 року Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» (далі КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго») звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за централізоване опалення місць загального користування будинку за період з 11 жовтня 2017 року по 10 квітня 2019 року в розмірі 2093 грн. 63 коп. та сплачений судовий збір.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2020 року задоволено клопотання представника позивача та закрито провадження у справі за позовом КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із відмовою позивача від позову. Даною ухвалою також стягнуто з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 2102 грн. відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору через скрутне матеріальне положення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду в частині стягнення судового збору та відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судових витрат, відповідач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та поставити нове судове рішення про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору. В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим стороною відповідача доказам на підтвердження скрутного матеріального положення, який не дозволяє їй сплатити судовий збір, а тому необґрунтовано відмовив у задоволенні даного клопотання. У зв`язку з чим вважає, що ухвала суду у даній частині повинна бути скасована як незаконна.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний та процесуальний закон, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів та за відсутності всіх учасників справи, які не з`явилися в судове засідання і без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 27.01.2020 року КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення місць загального користування будинку.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року даний позов прийнято судом та відкрито провадження у справі.

27.02.2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з погашенням заборгованості за надані позивачем послуги.

Від представника відповідача 11.03.2020 року надійшла заява, у якій останній відмовляється від позову у зв`язку зі сплатою відповідачем в повному обсязі спірної суми боргу після пред`явлення позову, а також просив стягнути сплачений судовий збір з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі через відмову позивача від позову та стягуючи з відповідача на користь КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 2102 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем сплачена заборгованість за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку після пред`явлення позову до суду. А тому з урахуванням положень ч.3 ст. 142 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у зв`язку із відмовою від позову через задоволення його вимог ОСОБА_1 після пред`явлення позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про звільнення її від сплати судових витрат через те, що надані докази не дають можливості встановити підстави, передбачені ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті.

Оцінюючи фінансове становище сторони, яка звертається до суду з вимогою про звільнення від сплати судового збору, зменшення її розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розміру заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними без значного погіршення фінансового становища.

При цьому положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливості особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доходів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору відповідач посилалась на те, що на даний час вона є особою похилого віку, вдова, яка проживає одна, отримує пенсію, щомісячний розмір якої менший від розміру судового збору, який необхідно сплатити на користь КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго». На підтвердження скрутного матеріального положення надала наступні докази: довідку про доходи № НОМЕР_1 , з якої слідує, що вона перебуває на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком, розмір якої складає в середньому 2000 грн. щомісячно; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримуваних податків від 27.02.2020 року; довідку від 24.02.2020 року про те, що відповідач не перебуває на обліку в Департаменті праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради та не отримує жодних видів допомог.

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи питання про можливість звільнення відповідача від сплати судового збору та вважаючи надані ОСОБА_1 докази на їх підтвердження недостатніми для висновку про майновий стан відповідача, не навів мотивів такої відмови у клопотанні та не надав належної оцінки наданим доказам, які підтверджують скрутне матеріальне положення відповідача та неможливість сплатити вказаний судовий збір без значного погіршення фінансового становища, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

З наведеного вбачається, що ухвала суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» судових витратвинесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з ухвалення в цій частині нового судового рішення про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі в розмірі 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2020 рокув частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі в розмірі 2102 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2020 року.

Головуючий: Судді: