ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1039/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/33611/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2020 року у складі судді Мазурок О.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 47928 грн. 09 коп.

Позивач вказувала, що неї та відповідача є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька постійно проживає з нею, матір`ю, і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, батько дитини, належним чином та у повній мірі не допомагає в утриманні доньки, фактично життям дитини не цікавиться та впродовж останнього часу (понад пів року) взагалі з нею не спілкувався. На час звернення до суду із цим позовом, з ОСОБА_3 на підставі рішення суду проводиться стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначала, що за станом здоров`я та через необхідність забезпечення здібностей доньки ОСОБА_4 , а також у зв`язку із її навчанням, нею були понесені додаткові витрати: витрати, пов`язані з станом здоров`я, витрати на обстеження у медичних закладах, придбання ліків; витрати, пов`язані із розвитком дитини, розвитком здібностей, навчанням, придбанням одягу та інших необхідних дитині речей. Всього нею було понесено додаткові витрати на загальну суму 92116 грн. 78 коп. Тому на підставі ст. 141 СК України, позивач просила суд ухвалити рішення, яким задоволити її позов та стягнути на її користь з ОСОБА_2 Ѕ понесених нею витрат в розмірі 47928 грн. 09 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2020 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 12806 грн. 73 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 205 грн. 32 коп. судового збору в дохід держави.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2020 року виправлено описку, допущену в рішенні суду в частині розміру стягнених додаткових витрат, а саме сума стягнення вказана 13151 грн. 73 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила прийняти постанову, якою скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, прийняти нову постанову в цій частині та задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що суд безпідставно відмовив в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на придбання донці планшета Samsung та смартфону Apple Iphone 6S НОМЕР_1 GB, необхідність придбання яких була викликана навчанням дитини. Також, з цих же мотивів, апелянт не погоджується з відмовою суду у задоволенні позову в частині стягнення витрат на придбання доньці струменевого принтера Epson L 805, вартістю 6850 грн., а також придбання для доньки рюкзака вартістю 1488 грн. Апелянт вважає, що суд неправомірно частково задоволив позовні вимоги в частині стягнення витрат на придбання 4 комплектів медичної форми (костюмів), стягнувши кошти на придбання лише 2 комплектів. Адже навчальний процесс передбачає відвідування занять, як теоретичних так і практичних у спеціальній медичній формі. ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду також в частині відмови в стягненні витрат, повязаних із оздровленням дитини у 2017-2018 роках, адже необхідність оздоровлення зумовлена схильністю доньки до алергії, що підтверджується записами в картці амбулаторного хворого. На підтвердженя рекомендації лікаря на оздоровлення дитини апелянт до апеляційної скарги також додала виписку з медичної каркти амбулатороного хворого. Не погоджується апелянт і з відмовою суду в стягненні понесених нею витрат на медикаменти за період з 24.06.16 по 07.01.2019, оскільки в матеріалах справи наявні фіскальні чеки, які підтвержують їх придбання, а до суду для огляду було надано оригінал амбулаторної картки, де здійснено записи про їх призначення. Вважає також, що суд безпідставно відмовив в стягнені в повному обсязі витрат на встановлення брекет системи для доньки. Адже ці витрати повністю підтвердженні гарантійними талонами із відміткою про їх оплату. Апелянт вважає, що вирішуючи вказаний спір суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи, не вірно застосував положення норм матеріального права та неправильно застосував судову практику.

У відзиві на апеляційну скрагу, відповідач ОСОБА_2 вважає, що розглядаючи спір, суд вірно дослідив обставини справи, надані докази, пояснення сторін та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Оскільки позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження всіх своїх вимог, не всі заявлені ОСОБА_1 вимоги не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, тому рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим. Також вважає безпідтсавними і доводи апеляційної скарги, вказує, що апелянт додаючи до апеляційної скарги виписки з історії хвороби від 23.03.2020 не обгрунтувала неможливість їх подати до суду першої інстанції, а також зазначає, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не ставить вимогу про скасування рішення суду в частині відмови в стягенні додаткових витрат, а просить змінити рішення суду, при цьому не зазначає оскаржувану частину рішення суду.

Рішення суду в частині задоволення позову в апеляційному порядку оскаржено не було та відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в цій частині рішення не переглядається.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 1 липня 2016 року змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стягнення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.

Щербатюк ОСОБА_5 , 2002 року народження, навчається в Хмельницькому базовому медичному коледжі.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 2016 року по 2019 рік ОСОБА_1 понесла витрати на утримання доньки: придбання ліків в зв`язку із захворюваннями, ортодонтичне лікування дитини, санаторно-курортне лікування, оплату курсів за програмою «Основи масажу», придбання принтера, електронних гаджетів-смартфона, планшета, придбання одягу та взуття для повсякденного використання, медичних костюмів та халатів в зв`язку з навчанням в спеціалізованому медичному коледжі в загальній сумі 92116 грн. 78 коп.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ст. 180 вказаного Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За нормами ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з наведеної норми додаткові витрати на дитину повинні бути викликані особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

За змістом вищевикладеної норми, право на отримання додаткових витрат виникає у разі їх фактичного понесення або наперед.

Предметом цього спору є стягнення фактично понесених витрат, позивачем є мати дитини, відтак істотною обставиною є встановлення факту понесення нею витрат, викликані саме особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

За нормами ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК України повинен обґрунтовуватись відповідними письмовими доказами.

Позивачем ОСОБА_1 доведено придбання двох медичних халатів, двох хірургічних костюмів та двох медичних шапочок, витрати по підготовці за програмою «Основи масажу», придбання ліків за призначенням лікаря у зв`язку з лікуванням ОСОБА_3 , витрати позивачем у 2019 році на оздоровлення дитини в загальній сумі 13151 грн. 73 коп.

Рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим, відповідає матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно відмовив в стягненні витрат, пов`язаних з навчанням дитини, а саме придбання принтера, дороговартістного смартфона, планшета, рюкзака, одягу, взуття слід відхилити, оскільки в розмінні вимог ст. 185 СК України ці витрати не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом). Вказані витрати зумовлені потребами дитини в повсякденному побуті та її навчанням в коледжі, а не особливими обставинами, які визначенні нормою СК України.

Також безпідставними є доводи апелянта про необхідність стягнення як додаткових витрати на придбання чотирьох медичних костюмів, трьох медичних халатів та чотирьох медичних шапочок, оскільки суд стягнув витрати на придбання такого спецодягу в кількості двох комплектів, які є достатніми для їх зміни і не доведено потреби у більшій кількості комплектів.

При цьому обґрунтованим є висновок суду про відмову в позові в стягненні витрат на придбання ліків на суму 1166 грн. 67 коп., так як не підтверджується призначенням таких ліків лікарем.

Щодо витрат на ортодонтичне лікування дитини в сумі 14000 грн., то апелянтом не надано беззаперечних доказів оплати лікування саме в такій сумі.

Так, в матеріалах справи наявна довідка лікувального закладу, що ОСОБА_4 потребує ортодонтичного лікування і вартість повного курсу лікування складає 10260 грн. 60 коп., а також два гарантійні талони лікаря стоматолога, на зворотній стороні яких написано 7000 і підпис лікаря.

Однак вказані гарантійні талони не є належним платіжним документом, які підтверджують сплату лікування саме в такій сумі. Позивач не надала суду відповідний платіжний документ (квитанцій, приходний касовий ордер, платіжний документ банку про безготівковий розрахунок, тощо). При цьому вказані твердження апелянта суперечать довідці лікувального закладу про вартість лікування в сумі 10260 грн. 60 коп.

В той же час колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в частині позовних вимог про стягнення витрат на оздоровлення дитини в 2017-2018 роках з підстав відсутності лікарських рекомендацій на оздоровлення дитини у 2017-2018 роках не відповідає обставинам справи.

Так в медичній картці ОСОБА_4 після звернення до лікаря є записи в 2017 та 2018 роках, що дитина потребує санаторно-курортного оздоровлення.

Витрати на оздоровлення дитини на узбережжі Чорного моря в Херсонській області 2017 році в сумі 3500 грн. (7000/2), в 2018 році в сумі 1000 грн. (2000/2) підтверджуються відповідними платіжними документами, такий відпочинок у 2017-2018 роках спрямований на оздоровлення дитини, рекомендований лікарем та відповідає інтересам дитини.

При цьому слід звернути увагу, що аналогічні витрати в 2019 році суд визнав такими, що підлягають стягненню з відповідача, яким з цим погодився і не заперечував.

З огляду на вищевказане колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано, відмовивши у стягненні з відповідача інших витрат на дитину, безпідставно, неповно з`ясувавши обставини справи, відмовив у стягненні з відповідача користь позивача витрат на оздоровлення дитини в 2017-2018 роках в загальній сумі 4500 грн. У зв`язку із цим оскаржуване рішення в частині задоволення позову та судових витрат підлягає зміні і з відповідача на користь позивача слід стягнути 17651 грн. 73 коп. додаткових витрат на дитину.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 707 грн. 39 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: перша інстанція - 17651 грн. 73 коп. х 100:47928 грн. 09 коп. = 36,82% х 768 грн.:100 = 283 грн.; апеляційна інстанція 36,82% х 1152 грн. 06 коп. : 100 = 424 грн. 39 коп.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2020 року змінити виклавши абзаци другий та четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі 17651 грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 707 грн. 39 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова