Провадження № 2/243/599/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Нікіфорової В.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_2 після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , яку фактично прийняв його батько - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько помер та він (позивач), як спадкоємець за законом, своєчасно звернувся до Першої Слов`янської ДНК з заявою про прийняття спадщини у вигляді спірного будинку, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2018 року з тих підстав, що його батько не оформив належним чином спадщину після смерті ОСОБА_2 . Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник Слов`янської міської ради надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на розсуд суду (а.с.61).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків.

При житті ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 27,7 кв.м., житловою площею 11,4 кв.м., що підтверджується Актом, складеного техніком-обстежником на підставі розпорядження начальника міськінвентарбюро від 09.04.1955 року (а.с.16-17); дозволом № 235 від 20.05.1968 року, наданого головним архітектором м. Слов`янська ОСОБА_2 на капітальний ремонт будинку (а.с.14).

При цьому в 1959 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року), який втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок на той час був сам факт збудування або купівлі ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Отже, факт належності спірного домоволодіння на праві власності ОСОБА_2 встановлено у судовому засіданні та не викликає жодних сумнівів.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Враховуючи, що спадщина відкрилась ще у 2002 році, оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то застосуванню підлягає законодавство, чинне на той час, а саме, ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963р.

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Згідно вимог ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_3 після смерті своєї сестри - ОСОБА_2 , доглядав житловий будинок, обробляв та збирав врожай з земельної ділянки, робив поточний ремонт будинку та подвір`я.

Як вбачається з копії домової книги для прописки громадян, ОСОБА_3 був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-38).

Отже, з наведених вище обставин слідує, що померлий ОСОБА_3 , фактично прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , тим самим успадкувавши житловий будинок АДРЕСА_1 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 01.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

З постанови державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Макарової Н.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_6 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що його батько ОСОБА_3 - брат померлої ОСОБА_2 , не подавав заяву про прийняття спадщини, не був зареєстрований з спадкодавцем за однією адресою (а.с.39-40).

Факт родинних відносин ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 від 23.07.1968 (а.с.6).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в судовому порядку, у позивача немає.

З матеріалів спадкової справи № 26/2011 також вбачається, що єдиними спадкоємцями за законом, які вчасно звернулись із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ОСОБА_7 , яка є дочкою померлого, подала до Першої Слов`янської державної нотаріальної контори заяву № 778 від 26.04.2011 року про відмову від одержання спадкового майна на користь ОСОБА_1 (а.с.67-99).

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що факт належності житлового будинку спадкодавцю у суду не викликає сумніву, а позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом належного оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89 206, 258, 259, 265, 258-260 ЦПК України, на підставі статей 316, 317, 328 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений 18 травня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков