Справа № 466/1723/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 травня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Кайрякової К.О.

№466/1723/20; 2/466/1124/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 13 травня 1998 року, Виконкомом Львівської міської ради засвідчено, що квартира, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_5 (батько позивача) та членам сім`ї: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_6 (мати позивача) по 1/3 частини.

Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. зареєстрованого в реєстрі за №1133 від 5 жовтня 2018 року, ОСОБА_7 (матір позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) доньки ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняла як дарунок 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2007 року, ОСОБА_5 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_5 , відкрилась спадщина на 1/3 (одну третю) частини квартири АДРЕСА_1 . Згідно вказаного свідоцтва, позивач успадкувала 1/4 частку спадкового майна, а саме частку квартири АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину за законом на №3/4 було видано іншим особам, а саме: матері померлого - ОСОБА_3 (бабуся позивача), батьку померлого - ОСОБА_2 (дід позивача) та дочці померлого ОСОБА_8 (рідна сестра позивача).

Згідно договору дарування частки квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №29 від 19 січня 2019 року, ОСОБА_8 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 ; рідна сестра позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) рідної сестри ОСОБА_1 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири, а ОСОБА_1 прийняла, як дарунок 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року (справа № 466/6618/19), у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Згідно змісту рішення суду, вирішено: припинити право власності ОСОБА_2 на 1/12 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації; припинити право власності ОСОБА_3 на 1/12 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/12 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Отже, з вищенаведеного можна дійти висновку, що станом на день подання позову позивачу належить 12/12 часток, квартири АДРЕСА_1 . Отже позивач є одноосібним власником вказаного житла.

Протягом декількох років відповідачі у даній квартирі не проживають. Допомоги по утриманню житла не здійснюють. Позивач самостійно утримує вказане майно та несе витрати з приводу оплати комунальних послуг.

Підтвердженням доводів щодо тривалої відсутності відповідачів у вказаній квартирі, слугують Акт №149 і Акт №148 та Акт від 21 лютого 2020 року, зі змісту яких вбачається, що відповідачі за вказаною адресою зареєстровані, однак не проживають.

Отже, станом на день подання позову позивач є одноосібним власником квартири, натомість наявність реєстрації інших осіб у житлі позивача створює перешкоди у реалізації права власності та користування позивача. Тому, необхідно усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, вимушена звернутися з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначено на 06 травня 2020 року не з`явилася, однак представник позивача ОСОБА_11 подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 13 травня 1998 року, виданого Виконкомом Львівської міської ради, квартира, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_5 (батько позивача) та членам сім`ї: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_6 (мати позивача) по 1/3 частини (а.с.10).

Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. зареєстрованого в реєстрі за №1133 від 5 жовтня 2018 року, ОСОБА_7 (мати позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) доньки ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняла як дарунок 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

З свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2007 року вбачається, що ОСОБА_5 (батько позивача), помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/3 (одну третю) частини квартири АДРЕСА_1 . Згідно вказаного свідоцтва, позивач успадкувала 1/4 частку спадкового майна, а саме частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.17-18). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини спадкового майна було видано іншим особам, а саме: матері померлого - ОСОБА_3 (бабуся позивача), батьку померлого - ОСОБА_2 (дід позивача) та дочці померлого ОСОБА_8 (рідна сестра позивача).

Згідно договору дарування частки квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №29 від 19 січня 2019 року, ОСОБА_8 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 ; рідна сестра позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) рідної сестри ОСОБА_1 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири, а ОСОБА_1 прийняла, як дарунок 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

У відповідності до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої 20.02.2020 року ЛКП «Балатон 409» за № 3328 , в квартирі АДРЕСА_1 , співвласником згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є позивач ОСОБА_1 та зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - співвласники (а.с.6).

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.12.2019 року позов ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_11 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності задоволено повністю. Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації. Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/12 частини квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року №НОМЕР_4, виданого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, в сумі 13 519,50 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят копійок), яка внесена на депозитний рахунок суду. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року №НОМЕР_4, виданого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, в сумі 13 519,50 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят копійок), яка внесена на депозитний рахунок суду. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.21-23).

Отже, з вищенаведеного можна дійти висновку, що позивачу належить 12/12 частини квартири АДРЕСА_1 , а відтак позивач є одноосібним власником вказаного житла.

Відповідача протягом декількох років у квартирі АДРЕСА_1 не проживають, допомоги по утриманню житла не здійснюють. Позивач самостійно утримує вказане майно та несе витрати з приводу оплати комунальних послуг.

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в спірній квартирі АДРЕСА_1 стверджується також актами ЛКП «Тополя-406» №149 від 04.10.2018 року, №148 від 04.10.2018 року та актом ЛКП «Балатон-409» від 21.02.2020 року, згідно яких ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , однак не проживають за вищевказаною адресою (а.с.7-9).

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України особа, яка більше шести місяців не проживає без поважних причин за місцем свого проживання може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обставини не проживання відповідача без поважних причин більше шести місяців за місцем реєстрації стверджуються поясненнями позивача, письмовими доказами по справі.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

У зв`язку з наведеним, з відповідачів підлягають стягненню в користь позивача 840,80 гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частинах в користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Текст рішення складено та підписано 06.05.2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук