Справа № 190/161/20
Провадження №2/190/229/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м.П`ятихатки

Дніпропетровська область

П`ятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Москалець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

АТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 31.03.2010 року між банком та ОСОБА_1 , укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31.12.2019 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме:

-1051,79 грн. - заборгованість по тіло кредиту;

-16999,07 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

-0,00 грн. - заборгованість за комісією;

-4370,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

-штраф (фіксована частина) 500.00 грн.,

-штраф (процентна складова) 1121,04 грн.

Загальна сума заборгованості складає 24041 грн. 90 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2102,00 грн. сплаченого судового збор.

31.03.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання прохає відмовити в задоволенні позову, оскільки нею не здійснено жодного платежу по погашенню заборгованості по кредиту та просить застосувати строки позовної давності.

(а.с.59-60)

07.04.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором.(а.с.74-76)

Представник позивача в судове засідання не явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному об`ємі. (а.с.88)

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. (а.с.55,68,70)

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

31.03.2010 року між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.10)

Згідно розрахунку наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 31.03.2010 року станом на 31.12.2019 року складає 24041 грн.90 коп., з яких :1051,79 грн. - заборгованість по тіло кредиту;16999,07 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією;4370,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;штраф (фіксована частина) 500.00 грн., штраф (процентна складова) 1121,04 грн..

(а.с.6-9)

Згідно копії виписки по кредиту за період з 01.03.2010 року по 14.04.2020 року, остання проплата на погашення заборгованості відповідачем здійснена 22.11.2011 року в сумі 292 грн. 74 коп. (а.с.79-85)

Згідно копії листа від 14.04.2020 року №30.1.0.0/2-20200217/657 позивач зазначає, що відповідач уклала кредитний договір 31.03.2010 року та отримала картку № НОМЕР_1 зі строком дії картки до останнього дня 01.2014 року. (а.с.78)

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами.

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, а з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи, що відповідач отримала кредит 31.03.2010 року в сумі 1200 грн., а останнє погашення заборгованості по кредиту здійснила 22.11.2011 року в сумі 292 грн. 74 коп., (а.с.82), а позов пред`явлено до суду лише 09.02.2020 року (поза межами трирічного строку позовної давності), при цьому, відповідач просить застосувати строки позовної давності до позову, викладене свідчить про пропущення строків позовної давності, що тягне за собою відмову у задоволенні позовних вимог.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі №299/689/17 провадження 61-35444св18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32).

Європейський суд з прав людини зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» ( mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Викладене свідчить про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з пропущенням позивачем строків позовної давності та відсутністю доказів в підтвердження переривання строків позовної давності діями самого відповідача.

Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі - 2102,00 грн..

Керуючись ст.ст.141,263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.03.2010 року в сумі 24041 грн.90 коп., відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через П"ятихатський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя