Постанова

Іменем України

30 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 212/4216/17

провадження № 61-41014св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року в складі судді Чорного І. Я. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П.,

Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі -

ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 тривалий час перебував з відповідачем у трудових відносинах та був звільнений з підприємства за власним бажанням. Працюючи на ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах праці, позивач отримав професійне захворювання, у зв`язку з чим висновком Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) у 2011 році йому встановлено 20 % втрати професійної працездатності, при повторному переогляді 10 вересня 2013 року втрата працездатності змінена до 25 %, при наступному переогляді 19 липня 2016 року втрата працездатності залишена 25 %.

У зв`язку із ушкодженням здоров`я через професійне захворювання позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав та продовжує зазнавати, у зв`язку з професійним захворюванням змінилися його спосіб та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює у 160 000 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив стягнути

з ПАТ «Кривбасзалізрудком» 160 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду в зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 19 000 грн без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у лікарів, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя.

За таких обставин наявні правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав він до професійного захворювання, ступеню вини відповідача, часу роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважав необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 19 000 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня

2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що факт заподіяння такої шкоди у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений у судовому засіданні. Так, позивач періодично змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

ПАТ «Кривбасзалізрудком» порушило норми трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що він отримав професійне захворювання саме на підприємстві відповідача, оскільки він працював і на інших підприємствах.

Позивачеві було роз`яснено під підпис його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки.

Під час трудової діяльності право позивача на пільги і компенсації за важкі та шкідливі умови праці не порушувалося, а тому підстави вимагати відшкодування моральної шкоди відсутні.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

14 серпня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював з 14 червня 1982 року до 27 серпня 1982 року - підземним електрослюсарем черговим та по ремонту устаткування,

з 07 лютого 1984 року до 01 березня 1984 року, з 06 листопада 1984 року

до 03 лютого 1986 року та з 16 листопада 1989 року до 29 червня 1990 року - підземним начальником дільниці, з 29 червня 1990 року до 04 жовтня

1999 року - підземним гірничим майстром дільниці № 11 на шахтах імені Орджонікідзе та імені Леніна.

Позивач 31 травня 1999 року звільнився з підприємства за власним бажанням.

Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 31 травня 2011 року ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання за діагнозом, хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої степені.

Як вбачається з Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 15 червня 2011 року причиною отримання профзахворювання є робота впродовж 18 років 5 місяців в умовах підвищеного рівня пилу в повітрі робочої зони.

Згідно з висновком МСЕК від 27 липня 2011 року позивачу первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності. У подальшому висновком МСЕК від 10 вересня 2013 року позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності. При наступному переогляді 19 липня 2016 року позивачу залишено 25 % втрати професійної працездатності, наступний переогляд визначено 01 серпня 2019 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суди встановили, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини

ПАТ «Кривбасзалізрудком», а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судами врахована глибина та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 20 % які змінені на 30 %, характер ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги

ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв`язку з отриманням ним професійного захворювання з вини підприємства є встановленим належними та допустимими доказами, зокрема актом розслідування професійного захворювання від 15 червня 2011 року.

Так, позивач працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах

у період з 14 червня 1982 року до 27 серпня 1982 року, з 07 лютого 1984 року до 01 березня 1984 року, з 06 листопада 1984 року до 03 лютого 1986 року,

з 16 листопада 1989 року до 29 червня 1990 року, з 29 червня 1990 року

до 04 жовтня 1999 року. На підприємстві ВАТ «Суха балка» позивач працював лише у період з 13 жовтня 2000 року до 19 грудня 2000 року. Отже позивач правомірно звернувся до суду з позовом до ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Доводи касаційної скарги, що саме позивач винен в отриманні професійного захворювання, який при укладенні трудового договору був поінформований про шкідливі умови праці і відповідно до статті 38 КЗпП України не скористався правом розірвання трудового договору за власним бажанням та продовжував працювати є необґрунтованими, оскільки статтею 153 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та впровадження сучасних засобів техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечення санітарно-гігієнічних умов, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. На підставі досліджених і оцінених доказів суди встановили, що причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк