Справа № 346/4351/18
Провадження № 2/346/82/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до Гвіздецької селищної ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, котрого в судовому засіданні підтримав її представник адвокат Левкун Д. посилаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві власності колгоспного двору, головою якого була її бабуся ОСОБА_5 . Однак, право власності на вказане домоволодіння не зареєстровано.

Зазначає, що станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору ОСОБА_5 , її, позивача мати, а дочка голови двору ОСОБА_6 ,внучки голови двору ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова колгоспного двору ОСОБА_5 , та члени двору ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 то кожному із них належало по 1/4 частини житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

Вказує, що бабуся ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент її смерті у вказаному господарстві були зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та вона, позивач ОСОБА_14 . Спадкодавиця ОСОБА_5 заповіт не складала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її, позивача мати ОСОБА_6 та після смерті матері відкрилась спадщина за законом, оскільки заповітів остання не складала.

Зазначає, що ОСОБА_11 змінив своє ім`я на ОСОБА_4 .

Вказує, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до нотаріуса заяви про те, що згідні щоб свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 було видане на її, позивача ім`я

З метою оформлення спадщини, вона, позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не взмозі оскільки право власності на зазначене спірне нерухоме майно не зареєстровано.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовільнити.

Представник позивача клопотав про продовження розгляду справи без його участі.

Представник відповідача Гвіздецької селищної ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Ттреті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розглядь справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, головою якого була бабуся позивача ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Старогвіздецької сільської ради Коломийського району №221/02.2-21 від 21.10.2019(а.с.115). Однак, відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ від 22 лютого 2017 № 58072 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.116)

Згідно довідки Старогвіздецької сільської ради Коломийського району №221/02.2-21 від 21.10.2019 станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова колгоспного двору ОСОБА_5 , члени двору бабуся позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленум Верховного Суду "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві були зареєстровані та проживали голова колгоспного двору ОСОБА_5 , члени двору ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 то їх частки у вказаному майні рівні та відповідно становили по 1/4 частині спірного будинковолодіння. Частки членів спірного двору не виділені.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача вона ж голова колгоспного двору ОСОБА_5 про що в книзі реєстрації актів про смерть 24 травня 1994 року зроблено запис № 14 (а.с140). Заповіт від імені Стражник М. виконавчим комітетом Старогвіздецької сільської ради Коломийського району не посвідчувався(а.с.115) Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа відсутня, що підтверджено відповіддю державного нотаріуса першої Коломийської РДНК Мануляк І.В. (а.с.155-157).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом на 1/4 ч. житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем за законом першої черги спадкування на час відкриття спадщини була дочка спадкодавиці вона ж мати позивача ОСОБА_6 , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК УРСР вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_6 про що в Книзі реєстрації смертей 25 лютого 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 6 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за законом. Заповіт від імені ОСОБА_6 виконавчим комітетом Старогвіздецької сільської ради Коломийського району не посвідчувався(а.с.115).

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері подавши до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.56).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені ОСОБА_11 змінив ім`я на ОСОБА_4 (а.с.107).

Спадкоємці померлої ОСОБА_6 , її діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до нотаріуса заяви відповідно до яких погодилися, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видано на ім`я позивача ОСОБА_1 так як спадщину вони не прийняли.(а.с.57,58,59)

З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернулась до Першої Коломийської районної державної нотконтори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно не зареєстровано . (а.с.13)

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало віддержавної реєстрації до часу набраннячинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом наведених норм виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом №1952-IV нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права.

З матеріалів справи, зокрема рішення Старогвіздецької сільської ради від 25.12.1993 року Про передачу земель у приватну власність та списка громадян с. Старий гвіздець, яким безкоштовно передані земельні ділянки у приватну власність , сільська рада передала у приватну власність земельну ділянку роміром 0,29 га в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,25 га для ведення підсобного господарства 0,04 га ОСОБА_5 (а.с.143,144)

Довідкою № 311 від 11.06.2020 року виданою Гвіздецької селищною радою підтверджено, що згідно погосподарської книги № 4 за 1991-1995 року особовий рахунок № 298 господарство в АДРЕСА_1 , тип двору колгоспний користувалось землею 0,29 га, в тому числі під будівлями 0,01 га (а.с.142)

Враховуючи, що спірний житловий будинок побудований у 1934 році на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту (а.с.145-150), який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що надає можливість використання даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за призначенням, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому суд доходить висновку що наявні правові підстави для визнання права власності на спірне домоволодіння за позивачем ОСОБА_1 .

Згідно висновку про вартість майна ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 24.07.2018 р. ринкова вартість спірного майна за адресою АДРЕСА_1 становить 81 723грн. , зокрема: житлового будинку (літ А)- 39635,65 грн., з належними до нього господарськими спорудами: літня кухня ( літ. Б)- 17 080,11 грн., сарай (літ В)- 13 075,68 грн. , сарай (літ Д) - 6210,95 грн., навіс (літ Е)- 3350,64 грн., огорожа (літ № 3) -2369,97грн,

Отже, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовільнити та визнати за нею право власності на спадкове майно: житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1221- 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та ст.ст. 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на нерухоме майно - житловий будинок та господарські будівлі і споруди: літню кухню, два сарая, навіс, огорожу, стодолуза адресою АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 81 723 (вісімдесят одна тисяча сімсот двадцять три) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ;

Гвіздецька селищна ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження 78260, селище Гвіздець вул. Українська, 3 Коломийського району Івано-Франківської області;

ОСОБА_2 , місце проживання с. Лонг-Юган Надимського району Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації

ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.