КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1810 /2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного

суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2019 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця

ОСОБА_2

про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання повернути майно в

наслідок порушення прав споживачів

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2019 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання повернути майно в наслідок порушення прав споживачів.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 02.10.2018 року ОСОБА_1 здав до «Італійської хімчистки» для хімічної чистки пальто, що підтверджується квитанцією № 344 від 02.10.2018 р.; дата видачі - 05.10.2018 року, оціночна вартість - 250,00 грн., сума - 250,00 грн., ступінь зносу - 50%, аванс - 200,00 грн. Прізвище представника господарчого суб`єкта не вказано (а.с.3).

Згідно ст.ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги що форми договору не встановлені законом.

Згідно ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно роз`яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року, видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов`язання) чи іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами.

Отже, ці умови є обов`язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству.

Тому, суд правильно вважав, що виходячи з того, що позивач залишив речі та взяв квитанцію, що він погодився з умовами надання йому послуг.

Так, 2.10.2018 року при зверненні до відповідача ОСОБА_1 сплатив аванс у розмірі 200,00 грн., сплата 50,00 грн. повинна була статися 05.10.2018 року, що підтверджується квитанцією № 344 від 02.10.2018 р., про що не заперечували сторони (а.с.3).

Позивач відмовився забирати пальто, оскільки його не влаштовувала ціна за надані послуги, яка відрізнялась від тої, з котрою він ознайомився на сайті відповідача vseuslugi.kiev.ua .

Позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 направлялась претензія від 03.10.2018 року з вимогою дозволити йому оплатити за послуги 195,00 грн, яка була вказана в прейскуранті (а.с.4, зворотна сторона).

На вказану адресу позивачем також направлялась претензія від 05.10.2018 року із зазначенням того, що після оплати вказаної суми вартості послуг, пальто отримати він не зміг (а.с.4).

Відповідно ч.ч.1, 2, п. 8 ч.3 п. 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом.

Приймання, оформлення, виконання та видавання замовлень з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів здійснюються відповідно до вимог Правил побутового обслуговування населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1999 року № 974 «Про внесення змін до Правил побутового обслуговування населення» та Інструкцією щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 27.08.2000 року № 20.

Відповідно п.2.1. Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення 27.08.2000 року №20, замовлення оформлюється договором (квитанцією).

У квитанції № 344 від 02.10.2018 року зазначені наступні відомості : пальто (нерозбірливі дані), оціночна вартість 250,00 грн., сума 250,00 грн., ступінь зносу - 50%, аванс 200,00 грн., наявний підпис представника господарчого суб`єкта без зазначення ПІБ, наявний підпис позивача з ознайомленням умов виконання робіт по хімічній чистці та пранню.

Виходячи з викладеного, суд обгрунтовано дійшов до висновку про те, що з умовами договору позивач був належним чином ознайомлений, про що свідчить його підпис. Інших доказів позивачем надано не було.

Крім того, оцінивши доказ - квитанцію № 344 від 02.10.2018 року, суд дійшов висновку, що наданий доказ є неналежним, оскільки з нього не можливо встановити, що саме ФОП ОСОБА_2 надавались послуги з хімчистки речі позивача; також наявне в матеріалах справи відео позивача не підтверджує та не спростовує обставини справи, які підлягають встановленню, тому ці докази не були взяті судом їх до уваги.

Відповідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, належних та допустимих доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження своїх доводів позивачем суду надано не було.

Суд правильно вважав, що позивачем не доведено обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, не встановлено в установленому законом порядку факту наявності причинного зв`язку між винними діями відповідача та настанням негативних наслідків для позивача, так само як факт настання таких наслідків.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана зичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки, судом не встановлено, що відповідач діяв неправомірно, тому суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у відповідача зобов`язання відшкодувати позивачу моральну шкоду; що позивачем не доведені позовні вимоги.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2019 р. - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :