Провадження № 2-з/359/84/2020
Справа № 359/5758/20
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2020 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ :

28 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на : - нерухомість садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , державна реєстрація якого була проведена 15.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвой А.Е. на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); - нерухомість квартиру, загальною площею 53,7 кв.м, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , державна реєстрація даної квартири буда проведена 24.06.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, м. Київ Девяткіном О.А. на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Заяву обґрунтовано тим, що заявник разом з ОСОБА_2 з 2016 року по 2020 рік вели спільне господарство, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якій мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, а також здійснювали спільні витрати і придбання майна в інтересах сім`ї. Так, заявник та ОСОБА_2 спочатку проживали в орендовані квартирі, а серпні 2017 року придбали садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями, та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 . Заявник стверджує, що для внесення декількох платежів в період будівництва квартири грошові кошти ОСОБА_1 отримав в борг за договором позики у власника товариства, де він працює на посаді директора. Також, в червні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали квартиру, загальною площею 53,7 кв.м, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 . Дане майно було придбано за рахунок грошових коштів отриманих від трудової діяльності заявника та отримані ним в борг. Всю нерухомість було оформлено на ім`я ОСОБА_2 . Всі підтверджуючі документи залишились у ОСОБА_2 і на сьогоднішній день заявник займається отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на майно.

Заявник зазначає, що на даний час існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спільно нажитого майна, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем було оголошено про наміри продати майно та постійно проживати на непідконтрольній для України території - м. Луганськ.

Крім того, заявник зазначає, що в даній ситуації відсутні обов`язкові підстави застосовувати зустрічне забезпечення, його фінансовий стан дає змогу в майбутньому можливість відшкодування ймовірних збитків відповідача.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 29 липня 2020 року.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про його забезпечення, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 подав до пред`явлення позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями, та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :03:038:0058) площею 777 га, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 та квартира, загальною площею 53,7 кв.м, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Так, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, належним чином не обґрунтовано необхідність застосування забезпечення позову у вигляді арешту.

Відповідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Разом з цим, заявником не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження відповідачем спірного нерухомого майна на користь третіх осіб.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали судом встановлено, що заявником не надано жодних доказів, щодо наявності намірів відповідача щодо відчуження квартири та садового будинку.

Доводи заявника про те, що вказане нерухоме майно буде відчужено власником / відповідачем, наразі є лише припущенням та не доведено належними і допустимими доказами.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Так, заявником не додано до заяви копій договорів купівлі-продажу садового будинку та квартири, що унеможливлює суду встановити дійсну ціну позову та вартість нерухомого майна, необхідної для визначення підсудності, оскільки садовий будинок знаходиться в Бориспільському районі Київської області, що територіально відноситься до юрисдикції Бориспільського міськрайонного суду Київської області, а квартира знаходиться в м. Києві, що територіально підсудна Дарницькому районному суду міста Києва.

В той же час з наданих копій договорів позики від 02 серпня 2016 року та від 20 травня 2019 року вбачається, що вартість квартири є більшою за вартість домоволодіння.

Також, заявником не надано суду відповідей на адвокатські звернення щодо отримання дублікатів правовстановлючих документів на нерухоме майно, як і не надано відмови у наданні таких відомостей, тому наразі заяву, суд вважає, подано передчасно.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, та з метою не порушення їх прав і законних інтересів, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Одночасно суд роз`я снює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України визначених і доведених для забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.