Справа № 630/113/20
Провадження № 2/630/126/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2020 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дем`яненко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Тимошенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу № 630/113/20 (провадження №2/630/126/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона з 08 вересня 2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
В період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
Шлюбні відносини між сторонами стали погіршуватися, позивач не бажає їх поновлювати. Спільне життя сторін не склалося. Спільне проживання та ведення спільного господарства припинено, дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.
Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , 2014 року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03 березня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.
Позивач направила до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав.
Зі згоди позивача та за наявності підстав, передбачених ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
В судовому засіданні встановлені наступні факти, що не оспорюють сторони, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини.
Сторони 08 вересня 2012 року зареєстрували шлюб у Старомерчанській селищній раді Валківського району Харківської області, актовий запис № 09.
Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Дитина проживає разом з матір`ю, що сторонами не оспорюється. Між сторонами добровільно досягнуто згоди щодо розміру аліментів. Поряд з тим, позивач повідомила, що відповідач не відмовляється від утримання сина, постійно надає грошові кошти на його утримання.
Підстави, умови і порядок стягнення аліментів, визначення їх розміру істотно змінився на підставі Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, зокрема, можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не пов`язано з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержання частини доходу в натурі. Загалом в інтересах дитини були створені більш сприятливі для стягувача аліментів умови, натомість для платника аліментів були створені більш жорсткі умови, був підвищений мінімальний розмір аліментів, спрощений порядок їх стягнення тощо.
У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Якщо вони ухиляються від цих зобов`язань, аліменти на їх утримання стягуються у судовому порядку.
Вибір способу сплати аліментів залежить від конкретних обставин справи, зокрема від того, чи є заробіток (доход) платника аліментів стабільним, який характер має його дохід (натуральна чи грошова форма), який порядок сплати є найбільш зручним для одержання аліментів, тощо. При виборі способу сплати аліментів суд повинен виходити із того, щоб інтереси дитини були найбільш захищеними.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону.
Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ч. 1 ст. 183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 182 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено те, що в 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років з 1 січня -1779 грн., 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
При визначенні розміру аліментів враховується стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави учасниці вживають усіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині держави - учасниці, так і за кордоном.
Праву дитини на утримання відповідає обов`язок батьків надавати таке утримання.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
З огляду на наведене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю.
З а приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При цьому суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача.
В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при поданні позову до суду, то суд стягує з відповідача по справі - ОСОБА_2 на підставі ст. 140 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,8 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 403 ЦПК України, ст. ст. 84, 150, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 березня 2020 року і до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення щодо стягування аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 12 травня 2020 року
Суддя(підпис) І. В. Дем`яненко