ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4706/20 Справа № 177/1657/17 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року, яка постановлена суддею Суботіною С.А. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст постанови складено 19 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», солідарно, заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 вересня 2016 року в загальному розмірі 831 010,71 грн., яка включає заборгованість: за тілом кредиту - 802 656,77 грн. за період з 12 грудня 2016 по 05 вересня 2017 року; за відсотками за користування кредитом 24 687, 29 грн. за період з 12 червня 2017 року по 14 серпня 2017 року; за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1 373,69 грн. за період з 13 листопада 2016 року по 05 вересня 2017 року; за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 2 292, 96 грн. за період з 16 грудня 2016 року по 05 вересня 2017 року.

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відстрочення виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року. 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з про відстрочення виконання рішення та просили суд відстрочити виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року на один рік з моменту винесення ухвалипосилаючись на те, що 30 січня 2018 року рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області у справі № 177/1657/17 задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 вересня 2016 року в загальному розмірі 831010,71 грн.

Вищевказане рішення суду перебуває на виконанні приватного виконавця Щигарцева І.В., під час якого квартиру за адресою: АДРЕСА_1 виставлено на торги, торги щодо реалізації квартири не відбулися та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 бажають зберегти квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за собою, у зв`язку з чим вживають заходів для погашення заборгованості.

Посилаючись на свій тяжкий матеріальний стан, занепад підприємницької діяльності ОСОБА_1 , не працевлаштування ОСОБА_2 , що на даний момент позбавляє відповідача ОСОБА_1 можливості сплатити заборгованість в повному обсязі, тому просили суд відстрочити виконання рішення суду.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 ставлять питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин,що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права.

На думку апелянтів судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 планує відновити свою підприємницьку діяльність для того, щоб погасити заборгованість перед банком, не відстрочення виконання рішення призведе до того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці у позивача, буде втрачена шляхом її реалізації на електронних торгах за ціною нижчою ніж становить заборгованість відповідачів за кредитним договором, та призведе до їх переїзду до села, що призведе до того, що ОСОБА_2 не зможе знайти роботу, ОСОБА_1 втратить роботу, яку вже має і примусове стягнення коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором припиниться.

Крім того, вважають, що судом першої інстанції були порушені принципи цивільного судочинства, що є порушенням норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи, будучі належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. Від ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах вимог заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 30 січня 2018 року видано виконавчий лист №59472202 на виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року у справі №177/1657/17 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 вересня 2016 року в загальному розмірі 831 010,71 грн. (том №1 а.с. 62-63, том №2 а.с. 29).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. №59472202 від 05 липня 2019 року, відкрито виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа №177/1657/17, виданого 02 березня 2018 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області на виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року у справі №177/1657/17 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 вересня 2016 року в загальному розмірі 831 010,71 грн. (том №1 а.с. 95-97).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. №59472202 від 05 липня 2019 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 914 180,78 грн. (том №1 а.с. 112-113).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 17 липня 2019 року описано та накладено арешт на чотирьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ( том №1 а.с. 117-120).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 24 липня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ», якого зобов`язано надати письмовий звіт з визначення вартості описаного майна, а саме квартири відповідача ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том №1 а.с. 129-131).

Відповідно до звіту про оцінку майна від 25 липня 2019 року, ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , склала 569 100 грн. (том №1 а.с. 132-133).

Відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів наявності підстав для відстрочення виконання рішення суду, у розумінні ст.435 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм вбачається, що відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу для відстрочення виконання рішення суду першої інстанції, відповідачі посилаються на тяжкий матеріальний стан, занепад підприємницької діяльності ОСОБА_1 , не працевлаштування ОСОБА_2 , переїзд сім`ї Рабцунів до села.

Однак, наведені обставини в силу ст.435 ЦПК України, не можуть бути підставами для розстрочення виконання рішення.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, як суду першої інстанції, так й суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для відстрочення виконання рішення суду, згідно положень ч.3 ст.435 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відстроченні виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що тяжкий матеріальний стан не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан боржників не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає, що при розгляді заяви відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом першої інстанції вірно встановлено відсутність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, у розумінні ст.435 ЦПК України.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 планує відновити свою підприємницьку діяльність для того, щоб погасити заборгованість перед банком, не відстрочення виконання рішення призведе до того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці у позивача, буде втрачена шляхом її реалізації на електронних торгах за ціною нижчою ніж становить заборгованість відповідачів за кредитним договором, та призведе до їх переїзду до села, що призведе до того, що ОСОБА_2 не зможе знайти роботу, ОСОБА_1 втратить роботу яку вже має і примусове стягнення коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором припиниться, оскільки вказані обставини не є підставою, в розумінні ст. 435 ЦПК України, для відстрочення виконання рішення у справі та відповідачами відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були порушені принципи цивільного судочинства, оскільки судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази, надано їм належну оцінку та постановлене законне та обґрунтоване рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: