Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1649/19
Провадження № 2/542/47/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2020 року смт Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області
в складі головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,
секретаря судового засідання Чиж Л.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд
ОСОБА_2 11.12.2019 року звернувся до суду з даним позовом до відповідачів та, уточнивши вимоги, просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на наступні обставини.
Він є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області.
В належному йому будинку зареєстрований колишній його мешканець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є членом його сім`ї чи його родичем. З 1999 року та по теперішній час відповідач в зазначеному будинку не проживає.
Ухвалою суду від 16.12.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків (а.с.14).
Ухвалою суду від 09.01.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 10.02.2020 року (а.с.32-33).
Ухвалою суду від 10.02.2020 року відкладено підготовче судове засідання на 10.03.2020 року (а.с.46-47).
Ухвалою суду від 10.03.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2020 року (а.с.54-55).
Ухвалою суду від 08.04.2020 року відкладено розгляд справи на 13.05.2020 року (а.с.66).
Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що ОСОБА_2 купив у ОСОБА_4 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 є сином колишньої власниці будинку ОСОБА_4 та залишається зареєстрований у вказаному будинку, хоча з 1999 року він не проживає в ньому. Будь-якого майна чи речей відповідача в його будинку немає, його теперішнє місце знаходження йому не відоме. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав.
Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси.
Так, судом направлялись судові повістки за адресою місця проживання ОСОБА_3 , що зареєстрований у встановленому порядку (а.с.50, 57-58, 69) та, який не повідомив суд іншої адреси. Крім того виклик відповідача до суду був здійснений й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.46-47, 54-55, 66).
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2015 року (а.с.7-8) та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №53688349 від 20.02.2016 року (а.с.19), позивач ОСОБА_2 є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону N475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2017 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України.
В судовому засіданні представник позивача посилалась на те, що відповідач ОСОБА_3 є сином колишньої власниці будинку ОСОБА_4 та залишається зареєстрований у вказаному будинку, однак з 1999 року він не проживає в ньому.
Судом встановлено, що згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.12.2015 року, яке набрало законної сили 19.01.2016 року, визнано дійсним договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_4 (продавець) (а.с.7-8).
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою ОСОБА_2 , який проживає в будинку АДРЕСА_1 . Колишнім власником даного будинку є ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 є її сином. Після продажу будинку ОСОБА_4 з нього виїхала, а згодом померла, ОСОБА_3 же є її сином, однак він не проживав в даному будинку, починаючи з 1987 року.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її теперішній чоловік ОСОБА_2 придбав будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 будинку залишається зареєстрований ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).
Відповідно до акту про встановлення факту не проживання особи за місцем реєстрації від 04.12.2019 року (а.с.11), складеного комісією у складі депутата сільської ради та свідків, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично більше двадцяти років за вказаною адресою не проживає.
Після же продажу будинку будинок АДРЕСА_1 у продавця ОСОБА_4 припинилося право власності на нього, тобто остання, як його попередній власник фактично втратила право користування ним.
Ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартирі), якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Така ж норма міститься у ст. 405 ЦК України.
Відтак, право членів сім`ї власника квартири користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Тобто, оскільки після продажу будинок АДРЕСА_1 у продавця ОСОБА_4 припинилося право власності на нього, ОСОБА_3 , як член її родини теж фактично втратив право користування ним.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 317, 319, 346, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, який втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса місця роботи: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Кунцівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області, місцезнаходження: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Кунцеве, провул.Річковий, 1, .

Повний текст рішення складений 13.05.2020 року.

Суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області Ю.О.Афанасьєва