Справа № 344/3945/20
Провадження № 2-о/344/103/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хриплин Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.06.1968 року та про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис № 30, де і проживав зі своїми батьками. Перший паспорт громадянина СРСР НОМЕР_2 він отримав 18.02.1978 року на підставі заяви в місті Івано-Франківськ. Паспортом СРСР давно не користувався, а коли почав шукати, зрозумів, що втратив. Проте, після 2002 року, за невідомих обставин, він втратив паспорт громадянина СРСР. Свідченням його проживання на території Хриплинської сільської ради з 1990 року по сьогоднішній день є довідка вказаного вище органу місцевого самоврядування від 10.03.2020 року № 113. З метою виготовлення паспорта громадянина України він звернувся в МВ УДМС м. Івано-Франківська та УДМС в Івано-Франківській області. Проте, йому в усному порядку роз`яснено, що для отримання паспорта громадянина України з поміж інших документів потрібне рішення суду, яке підтверджує факт постіного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Встановлення судом факту постійного проживання на території Україи станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права набуття ним громадянства України.

Заявник в судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву про розгляд справи без його участі. Заяву просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибула, подавши заяву про розгляд справи без її участі та виклавши письмові пояснення щодо заяви, у якій зазначає, що відповідно до листа відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області, інформація про реєстрацію ОСОБА_1 відсутня. Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі - родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Хриплин Івано-Франківський р-н. Івано-Франківська обл., що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05.06.1968 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 30 (а.с. 4).

Як слідує з довідки Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 10.03.2020 року № 113, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1990 року по день видачі довідки фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року проживав без реєстрації за вище вказаною адресою (а.с. 6).

У долучених копій заяв свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчені секретарем виконавчого комітету Хриплинської сільської ради Стефінин Л.І., зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 1990 року (а.с. 7, 7-зворот).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які проживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.

За змістом Указу Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК Українипередбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України,у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт проживання заявника на території України, за станом на 1991 рік підтверджується довідкою Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 10.03.2020 року № 113.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року «Про громадянствоУкраїни», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України» також Указом Президента України, від 27 березня 2001 рок,у № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття ним громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України у встановленому законом порядку.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання ОСОБА_1 громадянства України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо необхідності встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженця с. Хриплин Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. ст.5, 6, 10, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженця с. Хриплин Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2020 року.