Справа № 362/7239/19
Провадження № 2/362/1106/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

з участю секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 74,0 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 1989 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивачки. Померла була власницею житлового будинку в селі Лосятин Васильківського району Київської області. Позивач пропустила строк, передбачений законом для прийняття спадщини, проте безперешкодно, добросовісно та відкрито володіє вказаним майном померлої з моменту смерті матері до моменту звернення до суду, тобто протягом більше 10 років, інших володільців вказаного майна не має, а тому має всі підстави для визнання права власності за набувальною давністю, у зв`язку з чим і звернулась до суду із зазначеним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячиз наступного.

За змістом ч. 1 ст. 15, ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів,які перебувають у власності, не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 2 п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За змістом ст. 344 ЦК України набувальна давність - це спосіб отримання права власності на нерухоме або рухоме майно особою, яка не є власником такого майна, але добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим майном як своїм власним протягом визначених законом строків, зокрема, щодо нерухомого майна протягом - десяти років, щодо рухомого майна - протягом п`яти років.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, для ухвалення судом рішення про визнання за особою права власності на чуже майно за набувальною власністю, суд повинен встановити наявність чотирьох необхідних умов: 1) добросовісність володіння особою чужим майном; 2) відкритість володіння нею цим майном; 3) безперервність володіння майном; 4) володіння майном протягом встановленого законом строку (нерухомим майном - десять років, рухомим майно - п`ять років).

Судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Лосятинською сільською радою Гребінківського району Київської області 11 серпня 1954 року, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 9).

Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Лосятинським сільським ЗАГС Васильківського району Київської області, 12 червня 1976 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 12, після укладення шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 9).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 і її спадкоємицею.

Позивачка ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Лосятинської сільської ради № 666 від 04.12.2019 року (а.с. 29).

Зазначений будинок належав на праві особистої власності ОСОБА_2 , згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі № 9 (а.с. 6-7) та технічного паспорту на будинок (а.с. 12-16).

Разом з тим постановою приватного нотаріуса № 890/02-32 від 13.11.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 18).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, враховуючи, що позивач добросовісно користується спірним нерухомим майном, відкрито та безперервно більше десяти років фактично володіє вказаним житловим будинком, визнання сторонами позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 74,0 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 1989 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 77, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 74,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 1989 року, за набувальною давністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського Апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.М. Ковбель