ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7777/20
провадження № 2/753/5789/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

21 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_2 майно із забороною відчуження, а саме: -земельну ділянку площею 0,0997 га, кадастровий номер: :01:010:0009, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; - 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування вимог заяви позивач посилається на те, що з підстав, вказаних у позові, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 240 062,16 грн. Вважає, що коли відповідач довідається про існування позовних вимог до нього, то він з метою уникнення відповідальності та подальшого виконання рішення суду - зможе здійснити відчуження належних йому земельних ділянок. Факт тривалого не виконання взятих на себе зобов`язань свідчить про не бажання відповідача добровільно виконувати зобов`язання, та потенційну можливість ухилення від подальшого виконання рішення суду.

Зважаючи на значний розмір заборгованості та невжиття відповідачем будь-яких заходів для її погашення, позивач вважає, що накладення арешту на зазначене майно є повністю співмірним із розміром заборгованості та судових витрат, які підлягають стягненню з останнього.

Суддя, вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно п.п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (з відповідними змінами) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, згідно до позовних вимог, позивач звертаючись до суду просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму основного боргу у розмір 201 147 грн., відсотки за користування грошовими коштами за період з 27.02.2019 по 12.05.2020 у розмірі 36 404,12 грн., 3 (три) відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2020 по 12.05.2020 у розмірі 2 511,04 грн., а всього 240 062,16 грн. та всі судові витрати.

Тоді як, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову просить накласти арешт на належне відповідачу нерухоме майно.

Із зазначеного не вбачається, яка вартість земельної ділянку площею 0,0997 га, кадастровий номер: :01:010:0009, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , тобто, зі змісту заяви про забезпечення позову про стягнення грошових коштів не вбачається, у чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне відповідачу, не обґрунтовано належним чином необхідність застосування вказаного виду забезпечення позову, у вигляді арешту, не зазначено вартість майна та співмірність вартістості ціні заявленого позову.

Виходячи зі змісту позовних вимог, вказане нерухоме майно не є предметом позову, предметом якого є стягнення грошових коштів. Твердження позивача про те, що накладення арешту на зазначене майно без права відчуження як найменше зможе порушити його права, як власника, оскільки він не буде позбавлений права користування. Зазначений запобіжний захід буде спрямований виключно для можливості реального виконання рішення суду в подальшому, нічим не підтверджені і спростовуються висновком про те, що продаж нерухомого майна належного відповідачу навпаки може сприяти поверненню грошових коштів позивачу і мирному врегулюванню спору.

Враховуючи наведене, суть спірних правовідносин, суддя вважає, що вжиття саме таких заходів забезпечення позову, запропонованих позивачем, є не співмірним позовним вимогам. Крім того, суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики-відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: