РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/35/20
Провадження № 2/327/51/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2020 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Завіновської А.П.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Розівської дослідної станції державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України та територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Розівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

10.02.2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнив, в обґрунтування якої зазначав наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.05.1992 року, посвідченого виконавчим комітетом Розівської селищної ради народних депутатів Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 192, він придбав у Розівської дослідної станції окрему трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка склала 1/8 частку вказаного житлового будинку.

Водночас згідно реєстраційного посвідчення, Бердянським міжміським бюро технічної інвентаризації, було зареєстровано право власності не на квартиру, а на 1/8 частку вказаного житлового будинку.

В травні 2018 році з метою реалізації свого права на розпорядження квартирою, він звернувся до Розівської держаної нотаріальної контори з приводу продажу квартири, водночас нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій із посиланням на те, що згідно договору купівлі-продажу його предметом була квартира, натомість в реєстраційному написі вказано, що за ним зареєстровано право власності на 1/8 частину житлового будинку.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив визнати право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м.

Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 14.02.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі і підготовче судове засідання призначено на 12 год. 00 хв. 02.03.2020 року (а.с. 47). В подальшому підготовче судове засідання неодноразово відкладалось, в останній раз на 11 год. 30 хв. 19.05.2020 року (а.с. 133).

19.03.2020 року ухвалою суду за клопотанням позивача до участі у справі в якості належних відповідачів було залучено Розівську дослідну станцію Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України та територіальну громаду в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Розівську державну нотаріальну контору. Крім того, даною ухвалою з БТІ КП «Розівський комунгосп» Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області було витребувано оригінал інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 106-107).

Ухвалою суду від 19.05.2020 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 та позовні вимоги в частині визнання права власності на сарай № 8/ НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_2 , та на підвал у цоколі, розташований в АДРЕСА_2 , залишено без розгляду (а.с. 142).

В дане підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про здійснення підготовчого судового засідання у його відсутність та його представника адвоката Крамаренка А.А., додатково повідомивши, що підтримує позовні вимоги (а.с. 140).

Представник позивача адвокат Крамаренко А.А. в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату, посилаючись на неможливість прибуття до суду, у зв`язку із скасуванням міжміського транспортного сполучення, внаслідок запровадження на території України карантину через спалах пандемії коронавірусу (а.с. 139).

Представник відповідача - Розівської дослідної станції державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, у раніше поданій до суду заяві, просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 116, 135).

Представник відповідача - територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, додаткового повідомивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 138).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Розівської державної нотаріальної контори, в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, у раніше поданій заяві просив розгляд справи у його відсутність, додатково зазначивши, що заперечує проти задоволення позову в частині визнання права власності на сарай та підвал, оскільки вони не є складовими частинами квартири. В іншій частині проти задоволення позову не заперечував (а.с. 131).

Враховуючи наведені обставини, а також клопотання позивача про здійснення підготовчого судового засідання, зокрема у відсутність його представника, суд вважає можливим здійснювати судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи та інвентаризаційну справу за № 2080, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Виходячи з положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідачами визнано позов ОСОБА_1 , при цьому ухвалою суду позовні вимоги щодо визнання права власності на сарай та підвал, за заявою позивача залишено без розгляду, суд керуючись нормами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за наслідками підготовчого провадження, вважає можливим ухвалити рішення у справі.

Виходячи з вимог, викладених в статтях 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України).

Згідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 29.05.1992 року, посвідченого виконавчим комітетом Розівської селищної ради народних депутатів Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі під № 192, ОСОБА_1 придбав у Розівської дослідної станції окрему трьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , що склала 1/8 частку житлового будинку (а.с. 63).

Відповідно до реєстраційного посвідчення, Бердянським міжміським бюро технічної інвентаризації, - 15.12.1992 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на 1/8 частку житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 63 зв.ст.).

З довідок, виданих виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 01.02.2018 року за № 1214 та за № 62/01-22-03 вбачається, що ОСОБА_1 є власником окремої трьохкімнатної квартири під АДРЕСА_1 (а.с. 74, 75).

Вказані обставини також підтверджуються довідкою БТІ КП «Розівський комунгосп» Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 19.11.2019 року за № 336 із технічною характеристикою об`єкта нерухомого майна, а також даними домової книги на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 64, 76-77).

Про належність ОСОБА_1 саме окремої трьохкімнатної квартири під АДРЕСА_1 , свідчать і матеріали інвентаризаційної справи № 2080.

Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій, державний нотаріус у своїй постанові від 11.05.2018 року за № 341/02-31, зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 29.05.1992 року, його предметом була квартира, натомість в реєстраційному написі вказано, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/8 частину житлового будинку (а.с. 79).

Виходячи з технічних характеристик об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 70,2 кв.м., житлову площу 43,2 кв.м., до складу якої входить: житлова кімната площею 20,0 кв.м., житлова кімната площею 14,6 кв.м., житлова кімната площею 8,6 кв.м., кухня площею 12,2 кв.м., коридор площею 5,1 кв.м., коридор площею 3,3 кв.м., ванна кімната площею 2,8 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., комора площею 0,7 кв.м., лоджія площею 2,0 кв.м. (а.с. 77, 78).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником окремої трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , що помилково не було зазначено у реєстровому написі під час реєстрації права власності останнього.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що у позивача виникли труднощі у розпорядженні своїм майном, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 328, 386, 391, 392 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-82, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.1992 року, належить право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м., до складу якої входить: житлова кімната площею 20,0 кв.м., житлова кімната площею 14,6 кв.м., житлова кімната площею 8,6 кв.м., кухня площею 12,2 кв.м., коридор площею 5,1 кв.м., коридор площею 3,3 кв.м., ванна кімната площею 2,8 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., комора площею 0,7 кв.м., лоджія площею 2,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Завіновська