Справа № 202/5281/19
Провадження № 2/202/399/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , її представника адвоката Бардаченка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Протягом встановленого строку для прийняття спадщини ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини не звернувся. В свою чергу 25.01.2017 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. У квітні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 їх, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було залучено до участі у справі як правонаступників. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 5 вересня 2018 року їм був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Постановою нотаріуса від 21 червня 2019 року було відмовлено у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що спадкове майно відсутнє, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2017 року за ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили визнати за кожним із них у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 , скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 , стягнути з відповідача на користь кожного з них сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40коп.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Бардаченко В.В. у судовому засіданні позов не визнали, вважали, що законні підстави для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру та визнання за позивачами права власності відсутні.

Третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.09.1995 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, свідоцтва про право на спадщину, виданого 05.04.2011 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-383.

2 ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка спадкодавця ОСОБА_4 звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

25 січня 2017 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 .

В свою чергу, постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 13 березня 2017 року сину спадкодавця ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на відсутність факту прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_4 .

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 482/2016, яка була заведена після смерті ОСОБА_5 .

Крім того, встановлено, що в квітні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (справа № 202/2278/17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

У зв`язку зі смертю позивача до участі у справі № 202/2278/17 були залучені як правонаступники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2018 року, яке набрало законної сили 02.04.2019 року, визначено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В травні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 21 червня 2019 року у видачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 було відмовлено.

Дана постанова мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2017 року право власності на вищевказану квартиру зареєстроване в цілому за ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду з позовом та протягом розгляду справи, позивачі просили скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 та визнати за кожним із них право власності на 1/6 частину цієї квартири.

Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Отже, у випадку виникнення обставин, що не пов`язані із протиправною поведінкою (певними дефектами, що існували в момент його видачі), яка має наслідком визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, але які існували, проте не були відомі усім учасникам спадкових відносин, або ж виникли після видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у випадку прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини та якому судом визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також в інших випадках, що зумовлюють зміну спадкового правовідношення, за відсутності згоди між спадкоємцями щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину спір між ними за позовом одного із спадкоємців вирішується в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, після видачі нотаріусом 25.01.2017 року відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , рішенням суду позивачам був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_6 . Після цього у визначений судом строк позивачі звернулися з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2017 року право власності на спірну квартиру було зареєстроване в цілому за відповідачем.

Тобто нотаріусом було відмовлено у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на таке майно іншій особі - відповідачу.

Таким чином, у зв`язку з видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру та подальшим визначенням позивачам додаткового строку для прийняття спадщини на сьогодні порушуються спадкові права позивачів.

Разом із тим, суд враховує, що позивачі, заявляючи позовні вимоги про визнання за кожним із них права власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 та скасування рішення про держану реєстрацію права власності ОСОБА_4 , не оспорювали свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 25.01.2017 року відповідачу, вимог про внесення змін до зазначеного свідоцтва не ставили.

Суд бере до уваги, що дане свідоцтво про право на спадщину за законом на теперішній час недійсним не визнано, до нього не внесено зміни щодо частки відповідача ОСОБА_4 у спадковому майні, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 .

Тож за встановлених обставин визнання за позивачами права власності на 1/6 частину спірної квартири є передчасним, оскільки з урахуванням приписів статей 15, 16 ЦК України суд може захистити цивільне право у разі його порушення, невизнання або оспорювання не будь-яким способом, а таким, що прямо встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У даному випадку законом прямо передбачено внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за рішенням суду на вимогу одного зі спадкоємців.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З огляду на наведені приписи закону, суд вважає, що позовні вимоги про скасування рішення про держану реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 , яка була здійснена на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2017 року, є безпідставними, оскільки таке свідоцтво недійсним не визнано, до нього не внесено зміни в частині розміру частки відповідача у спадковому майні.

Отже, на переконання суду, позивачами обрано невірний спосіб захисту своїх спадкових прав.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та скасування рішення про державну реєстрацію права власності необхідно відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати позивачам не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 8, .

Дата складення повного судового рішення 8 травня 2020 року.

Суддя Н.Ю. Марченко