Справа № 183/2042/19
№ 2/183/682/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про зобов`язання прийняти нове рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

01 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про зобов`язання прийняти нове рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона проживає та зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

28 лютого 2018 року вона звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро, на її заяву від 28 лютого 2018 року (зареєстрованої 13.03.2018 р.) винесене рішення № 1285 від 10.04.2018 р., яким їй було відмовлено у передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, з посиланням на те, що житловий фонд селищ міського типу Черкаське, Гвардійське на балансі КЕВ м. Дніпро не перебуває, відповідно до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» розпорядником даного майна є Міністерство оборони України.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 року їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити певні дії.

У відповідності до рішення суду, встановлено, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро, на заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2018 року (зареєстрованої 13.03.2018 р.) було надано відповідь № 1285 від 10.04.2018 р., де роз`яснювалося, що житловий фонд селищ міського типу Черкаське, Гвардійське на балансі КЕВ м. Дніпро не перебуває, відповідно до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» розпорядником даного майна є Міністерство оборони України і відділ не є органом приватизації. Наказом Міністра оборони України № 268 від 19.05.2016 р. визнано таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають в будинках Міністерства оборони України», обов`язки щодо здійснення приватизації, які покладені на квартирно-експлуатаційні відділи анульовано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро взагалі не виносилося рішення про передачу (або відмову в передачі) ОСОБА_1 жилого приміщення в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що виникли нові обставини, які стали підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Так, рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро від 28 лютого 2018 року № 1285 від 10.04.2018 р. роз`яснювалося, що житловий фонд селищ міського типу Черкаське, Гвардійське на балансі КЕВ м. Дніпро не перебуває є необґрунтованим.

Крім того, 31.10.2018 р. Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро винесене рішення № 4034, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначене житлове приміщення знаходиться у закритому військовому містечку.

Позивач зазначив, що дії відповідача вважає неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро є органом приватизації жилого фонду в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області та смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка.

В зв`язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:

-зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, як орган приватизації, прийняти нове рішення та вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність їй, ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 , у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, як відповідач, в своєму листі просив суд розглядати справу без участі представника відділу.

Представник третьої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи - Генерального штабу Збройних Сил України в судове засідання не з`явився.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 28.02.2018 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1 .

Встановлено, що вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінніКвартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро покладений обов`язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до наказу Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають в будинках Міністерства оборони України», приватизація житлового фонду проводиться в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», крім того, на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки), покладені обов`язок здійснювати приватизацію квартир житлового фонду Міністерства оборони України.

В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро є органом приватизації.

Встановлено, що наказом Міністра оборони України № 268 від 19.05.2016 р. визнано таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають в будинках Міністерства оборони України», в той же час, суд приходить до висновку, що зазначений наказ не набрав чинності, оскільки, на підставі Указу Президента України № 493/92 від 30.10.1992 р. «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи і законні інтереси громадян або які мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Статтею 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Судом встановлено, що 28 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро, на заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2018 року (зареєстрованої 13.03.2018 р.) було надано відповідь, що № 1285 від 10.04.2018 р., де роз`яснювалося, що житловий фонд селищ міського типу Черкаське, Гвардійське на балансі КЕВ м. Дніпро не перебуває, відповідно до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» розпорядником даного майна є Міністерство оборони України і відділ не є органом приватизації. Наказом Міністра оборони України № 268 від 19.05.2016 р. визнано таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають в будинках Міністерства оборони України», обов`язки щодо здійснення приватизації, які покладені на квартирно-експлуатаційні відділи анульовано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро не виносилося рішення про передачу (або відмову в передачі) ОСОБА_1 жилого приміщення в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в зв`язку з приватизацією житла, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19.06.1992 р. за № 2482-Х11.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків пам`яток садове - паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири ( будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС».

Суд приходить до висновку, що Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» є пріоритетним при застосуванні до спірних правовідносин, зазначений закон визначає вичерпний перелік житла, яке не підлягає приватизації, але, судом не встановлені перешкоди щодо приватизації спірного житла.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно п.5 ст.5 вищевказаного Закону України кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали.

Згідно п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» орган приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої, 1. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 2. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. 3. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 5. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Встановлено судом, що 31.10.2018 р. Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро винесене рішення № 4034, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначене житлове приміщення знаходиться у закритому військовому містечку.

У відповідності до приписів ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивачем не заявлялися вимоги про визнання протиправним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро від 31.10.2018 р. № 4034, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , судом не розглядалося питання обґрунтованості та законності цього рішення.

В той же час, позивачем не надано доказів, що вищенаведене рішення органу приватизації оскаржувалося, визнавалося протиправним та скасоване.

Суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту.

Так, у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Законодавством України не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав як прийняття нового рішення, в той час, як попереднє рішення у поставленому питанні не оскаржувалося, не визнавалося протиправним та не скасоване самим органом, який прийняв рішення або судом.

В зв`язку з наведеним, в зазначеній частині позовних вимог належить відмовити.

В зв`язку з наведеним, також не підлягають задоволенню вимоги в частині зобов`язання відповідача вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, оскільки є передчасними, в зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про зобов`язання прийняти нове рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати у справі покласти на ОСОБА_1 .

Учасники справ:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Феодосійська, будинок 13;

-третя особа Міністерство оборони України, , місцезнаходження: м. Київ, Повітрофлотський проспект, будинок 6);

-третя особа: Генеральний штаб Збройних Сил України, , місцезнаходження: м. Київ, Повітрофлотський проспект, будинок 6

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 10 червня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький